Cambridge Centrul de Cercetare Primate
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
Bingo.
La naiba.
Nu intrați în panică. Dacă vreți să le salvați!
- Pot să le deschid. - Atunci fă-o.
Paza, raportez o spargere.
Știu cine sunteți și ce vreți să faceți...
Dacă nu vrei să pățești ceva, taci și nu mișca.
Cimpanzeii sunt infectați. Li s-a administrat un inhibitor ultracontagios.
- Infectați cu ce? - Ca să vindeci, trebuie să înțelegi.
Infectați cu ce?
Turbare.
- Ce tot spune? - Deschideți cuștile.
Nenorocitule ce ești! Vom lua cu noi victimele torturii.
- Vă scoatem de aici. - Sunt contagioși.
Sângele și saliva sunt infectate. O mușcătură... Nu!
Nu realizați.
Ia-l de pe mine.
- Ce se întâmplă cu ea? - Trebuie s-o omori.
- Ce se întâmplă cu ea? - Trebuie s-o ucidem acum.
28 de zile mai târziu...
Alo?
EVACUARE
L-AȚI VĂZUT...
"ÎȚI SAP EU MORMÂNTUL CĂCI EȘTI UN TICĂLOS".
SFÂRȘITUL E AL NAIBII DE APROAPE
Alo?
Părinte?
Ești bine?
N-ar fi trebuit s-o fac.
Aici.
- Nu te opri. - Ce naiba se întâmplă aici?
Cine sunt oamenii ăia?
- Să mergem. - Ce naiba se întâmplă aici?
Haide.
Un tip merge cu girafa la bar. Se îmbată amândoi.
Girafa cade lată. Omul dă să plece.
Barmanul zice: "Doar n-o lași să zacă acolo."
El zice: "Nu e vacă. E girafă."
Lipsit total de simțul umorului.
Voi doi vă potriviți de minune.
Tu cine ești?
Ești de la spital.
- Ești doctor? - E pacient.
Sunt curier, biciclist.
Livram un colet în Shaftesbury Avenue când o mașină îmi taie calea.
Și mă trezesc astăzi în spital, și halucinez, sau...
Cum te cheamă?
Jim.
Eu sunt Mark. Ea e Selena.
Am vești proaste.
A început ca o răzmeriță, dar de la început s-a văzut că e ceva diferit.
Pentru că se întâmpla în sate mici, în târguri.
Și n-au mai dat nimic la televizor.
Era afară pe stradă, și intra pe fereastră.
Era un virus. O infecție.
Nu aveai nevoie s-o spună un doctor.
Era sângele. Era ceva în sânge.
Când au început să evacueze orașele, era deja prea târziu.
Infecția s-a întins peste tot.
Blocada armatei a fost străpunsă.
Și atunci a început exodul.
Cu o zi înainte să suspende transmisia au raportat infecții în Paris și New York.
Nu s-a mai auzit nimic după aceea.
- Dar guvernul ce face? - Nu există guvern.
Întotdeauna există un guvern. Sunt în vreun buncăr sau avion...
Nici guvern, nici poliție, nici armată.
Nici TV, radio sau electricitate.
Ești prima persoană neinfectată pe care o vedem de șase zile.
Unde ți-e familia?
- Sunt morți. Ca și ai Selenei. - Și ai tăi sunt morți.
Trebuie să-i găsesc. Sunt în Deptford. Pot ajunge pe jos acolo.
Vrei să te duci și să te întorci?
N-ai s-o poți face.
Nimeni nu se întoarce.
Prima lecție.
Nu te duci nicăieri singur, decât dacă nu ai de ales.
A doua lecție.
Călătorești numai pe lumină. Doar dacă nu ai încotro.
Mâine mergem să-ți găsești părinții morți.
Mănâncă.
Spune dacă vrei să meargă mai încet.
- Dacă e cineva acolo... - Înțeleg.
Stai.
Jim - cu toată dragostea, te-am lăsat dormind.
Acum dormim și noi cu tine.
Nu te trezi.
S-au sfârșit pașnic. Ar trebui să fii recunoscător.
Nu pot să fiu recunoscător.
Eu, părinții și cu sora mea, ne-am dus la gara Paddington,
sperând să luăm un avion, să aranjăm cumva și să ne urcăm.
Țin minte că tata avea bani mulți, cu toate că banii nu ajutau la nimic.
20.000 de oameni au avut aceeași idee.
Mulțimea sporea.
Am scăpat-o din mână pe sora mea.
Mi-amintesc că pe jos era moale.
M-am uitat în jos și am văzut că pășeam pe oameni.
Ca pe un covor. Oameni care au căzut și...
În mulțime se aflau oameni infectați. S-a întins repede.
Nu se putea alerga. Nu puteai decât să te cațări.
Să te cațări peste alții. Și am făcut-o. Și am ajuns sus, pe un chioșc.
De sus, n-aveai de unde ști care fețe fuseseră infectate.
Și l-am văzut pe tata. Nu pe mama sau pe sora mea.
Pe tata.
Fața lui...
Selena are dreptate. Să fii recunoscător.
N-avem timp să ajungem la magazin până se întunecă. Vom sta aici la noapte.
Camera mea e sus. Voi puteți sta acolo.
Nu, dormim împreună, e mai sigur așa.
REȚETELE FAVORITE ALE MAMEI
Ai și venit.
- Cum a fost? - Bine.
- Îmi dai și mie să beau? - E goală.
Atunci, mă apuc de treabă.
Nu e nimeni.
- Era dl Bridges. - Te-a mușcat?
- Fiica lui. Stau patru uși mai încolo. - Te-a mușcat?
Ai înghițit cumva sânge?
Nu!
Ia și curăț-o.
Ai ceva haine aici?
Ia-le și îmbracă-te. Trebuie să plecăm imediat.
Vor veni și alți infectați. Așa se întâmplă mereu.
De unde știai că s-a infectat?
- Sângele. - Sânge era și pe mine și pe tine.
Nu știam că s-a infectat. El știa. Se vedea pe fața lui.
Când cineva se molipsește, ai 20 de secunde să-i omori.
Poate să-ți fie frate, soră, prieten. Nu contează.
Îți spun acum ca să știi, dacă te molipsești tu, o voi face cât ai clipi.
Avea multe planuri. Tu ai vreun plan?
Vrei să salvăm omenirea sau doar să facem dragoste?
Planurile sunt inutile.
Singurul lucru e să rămâi în viață.
Ce-i asta?
Să mergem.
De ce un bloc turn cu cărucioare de cumpărături?
Nu vorbi. E drum lung până sus.
Vrei să te odihnești?
Tu?
Trebuie să mă opresc.
Ce ți-e?
Nimic.
- Mă doare capul. - Rău?
- De ce nu mi-ai spus până acum? - Nu credeam că-ți pasă.
Ești slab, n-ai pic de grăsime și mănânci doar zahăr. Ești epuizat.
Nu prea am ce face, decât să-ți dau un analgezic și zahăr.
Ce fel de zahăr vrei,
Pepsi sau Lilt?
Nu ai un Tango?
Aveam aici undeva o cutie de Tango.
Liniște. E un infectat.
Sunt înăuntru. Fugi.
Așteaptă, Selena.
Te rog, așteaptă-mă.
- Fugi. - Stai.
La naiba!
Pe culoar. Apartamentul 157.
Mulțumesc.
Deschide ușa.
- Deschide. - Unde-i tata?
Ce?
- Deschide naibii ușa. - Unde-i tata?
Dă-le drumul, Hannah.
Intră.
Sunt Frank.
Îmi pare bine. Ea e fiica mea - Hannah.
Spune bună ziua.
E minunat.
Aș zice că e un motiv de celebrare. De ce nu luați loc?
Hannah, ce le putem oferim?
Lichiorul mamii de mentă.
Fantastic. Lichior de mentă.
Luați loc. Simțiți-vă bine.
- Unde sunt paharele? - Dulapul din mijloc.
Paharele bune. E sărbătoare.
În cel de sus.
Deci, tu aici stai?
E drăguț.
Nu-i mare lucru dar... noroc.
Te descurci acolo?
Regretabil, n-am putut economisi apă. La fel și cu toaleta. Nu se trage apa.
Va trebui să folosești găleata.
Trebuie golită zilnic. Dimineața.
Arunci de la balcon. Simplu, nimic complicat.
E-n regulă.
E târziu. Să ne culcăm.
Avem o cameră liberă.
Tu și cu Selena?
Eu rămân în sufragerie.
Adică, da.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Foarte șic.
Minimalist.
- Ce părere ai despre ei? - Sunt disperați.
Probabil ei au mai multă nevoie de noi.
Cred că sunt oameni buni.
Oameni buni?
Mai degrabă, gândește-te dacă nu cumva te vor încurca.
- Pentru că dacă te încurcă... - Am să-i las.
Într-o clipă.
Eu nu.
Atunci o să ajungi în situația de a fi ucis.
Mă duc la culcare.
Tu crezi că eu nu pricep? Pricep.
Și știu că aș fi murit până acum dacă nu te întâlneam pe tine.
Sigur.
Serios, mulțumesc.
Sigur. Noapte bună, Jim.
De 3 săptămâni am rămas fără apă. Credeam c-o să ne ajungă apa de la vecini.
Dar s-a dus cât ai bate din palme.
O bei, se evaporă, devine stătută.
Sunt goale toate.
Nu a plouat de zece zile.
Se poate folosi o folie de plastic ca să captezi roua și condensația.
Am văzut la TV, dar nu dă rezultate.
N-ai crede.
Să ai nevoie de ploaie.
Tocmai în Anglia.
Jim, n-o să putem sta aici.
- Nu s-a transmis nimic de săptămâni. - Ascultă.
Salvarea e aici. Antidotul împotriva infecție e aici.
Dacă auzi mesajul, nu ești singur. Sunt și alții ca tine.
Sunt și alți supraviețuitori. Suntem soldați, suntem înarmați.
Oh, Doamne. Soldați.
- Liniște. Mai urmează. - Ne aflăm la blocada 42, M602,
27 mile nord-est de Manchester. Trebuie să ne găsiți. Salvarea e...
- Și se tot repetă. - Deci e o înregistrare?
Ne spune unde să mergem.
Așa cum stau lucrurile, o să ne ia două sau trei zile să ajungem acolo.
"Ne"?
Sunetul trece prin pereți. Eu și cu Hannah avem mai multă nevoie de voi.
E adevărat. Nici nu pot pleca dacă suntem numai noi doi.
Dacă mi se întâmplă ceva, Hannah rămâne singură. Dar cu alții...
Soldații care au făcut înregistrarea pot fi morți.
- E posibil. - Antidotul împotriva infecției?
Nu există. A făcut destule ravagii.
- Poate au un leac. - Poate n-au.
- Ca să aflăm trebuie să ajungem la ei. - Putem pieri în încercare.
Sau putem muri aici.
Și nu e adevărat ce-a spus tata. Aveți nevoie de noi, cum avem și noi de voi.
Avem nevoie unul de altul. Nu suntem în siguranță în orașe.
Soldații ne vor apăra.
- Să încercăm să ajungem acolo. - Și cum ajungem?
Apropo, să știți că nu primesc cecuri sau cărți de credit.
- Ce părere aveți? - Este ruta cea mai directă.
Ia ruta indirectă. Cea pe lumină, nu cea subterană.
Hai să mergem.
Vezi? E o idee tâmpită.
Știi de ce? Pentru că e clar o prostie.
Să conduci într-un tunel cu mașini zob. E, cât se poate de clar, o idee tâmpită.
Țineți-vă.
La naiba.
- Nu se putea loc mai rău pentru pană. - Trebuie să ne grăbim.
Eu iau roata. Tu pune cricul.
Auziți?
Ce anume?
Bun, am fixat-o.
Tata?
Iisuse Cristoase.
Șobolani.
Fug de cei infectați. Să ieșim de aici.
Lasă cricul. Nu avem timp. Să ridice toată lumea.
Apucați. Unu, doi, trei, ridicați.
- Nu vă uitați la ei. - Îi văd. Se apropie.
Haide, Hannah.
Aproape.
- Pune anvelopa. - Asta și fac.
Trei, doi, unu...
Dați-i drumul.
În mașină.
Frank, pornește.
Ura și la gară, pocitanii.
Oprește taxiul.
La cumpărături.
Tu...
A văzut cineva chiflele?
Iradiate.
- Nu luați nimic care trebuie gătit. - Cred că se poate mânca crudă.
Cafea decafeinizată.
Pune-o înapoi.
Nu lua orice porcărie.
Să nu mai văd în veci ciocolată, și tot nu-mi trebuie.
Cu excepția ciocolatei Terry cu portocale.
16 ani vechime. "Matur, aromă sublimă".
"Tare, dar nu agresiv. Gust de turbă."
"Îi taie focul, însă păstrează căldura."
Ori o facem acum, ori mergem pe jos.
Nu tu.
- Ține aproape. - Ce?
Ai auzit.
Unde te duci?
Avem destulă mâncare.
Dar nu avem cheeseburgeri.
Parcă aș fi în vacanță cu mătușa.
Alo?
Te urăsc.
Ai găsit ceva?
- Nu. Să plecăm de aici. - Am terminat.
Frânează!
Ieși.
Dumnezeule.
Simt gustul vitaminei C.
Stafidele sunt suculente.
Ce-ai spus?
Veniți să vedeți.
- Ca o familie. - Crezi că sunt contaminați?
Sunt bine.
Să mâncăm.
- Știi la ce mă gândeam? - Că n-ai să mai auzi muzică nouă.
N-ai să mai citești nici o carte care n-a fost încă scrisă,
sau să vezi un film care n-a fost turnat.
La asta te gândeai tu.
Mă gândeam că am greșit.
În legătură cu ce?
Cu moartea.
Și porcăria ăsta.
Pentru Frank și Hannah nu înseamnă nimic, deoarece...
Ea își are tatăl, iar el fiica.
Maimuță afurisită.
Am greșit când am spus că singurul lucru e să rămâi în viață.
Înțelegi? La asta mă gândeam.
Mi-ai furat gândul.
Scuze.
Nu-i nimic. Păstrează-l.
Se face târziu. Ar trebui să înnoptăm aici.
Nu pot dormi.
Nici eu.
Afară nu te prea simți în siguranță, nu-i așa?
Nu cred că e vreun pericol.
Selena nu pare să aibă nici o grijă.
Am observat.
Ce e?
Cum poți să dormi?
Ai avut nevoie de o rețetă serioasă pentru asta.
N-am nevoie de rețete. Sunt farmacist calificat.
Grozav. Valium.
Nu numai c-o să dormim, dar în caz că suntem atacați, nici c-o să ne pese.
- Câte două. - Eu nu.
- Tata, am voie? - Nu.
Te rog!
- Nu. - Nu pot dormi.
Las-o să încerce.
- Dă-i o jumătate. - Gata.
Noapte bună.
Ai o inimă mare, Frank.
Nu-i nimic, doar un vis urât.
Mersi, tata.
Haide, adormitule.
Haide, Babe Ruth.
Grăbește-te.
- Am pierdut micul dejun? - Poți să și tai lemne pe tine.
- A fost englezesc? - O să ne oprim la o cârciumă. Ușa.
Ne aflăm la blocada 42, M602, 27 mile nord-est de Manchester.
Trebuie să ne găsiți. Salvarea e aici.
Antidotul împotriva infecției e aici.
Cred că e Manchester.
Tot Manchester-ul, întregul oraș.
Nu tu pompieri să-l stingă.
Blocada 42.
Asta e.
Nu înțeleg. Au plecat?
Nu-mi place. Ar fi bine să plecăm.
Să controlăm mașinile. Trebuie să găsim ceva.
Nimic.
Nu pot să cred.
Să mergem.
Unde naiba?
Ieși de aici.
Tata, te simți bine?
Bine, scumpo.
Mi-am pierdut firea.
Te iubesc enorm.
- Ce? - Nu te apropia. Rămâi unde ești.
Nu te apropia.
Ce se-ntâmplă?
E infectat.
Omoară-l.
Nu te apropia de el.
Păstrează distanța de corp.
Supraviețuitori, un bărbat, două femei. Repet, un bărbat, două femei.
ETA, 15.
Pune apă la fiert.
Sunt maior Henry West.
Bun venit.
Bună, Jim.
Avem paturi cu schimburi curate și boiler pentru apă caldă.
O să puteți face cu toții duș.
Se pare că aveți nevoie.
Nu e amuzant. Am atâta de gătit, fir-ai a naibii Doris.
Dă peste el.
Cum îi e?
Și-a pierdut tatăl. Așa îi e.
E nenorocire.
Ce vrei să spui?
Nu plânge.
Hannah e cum o descria Frank. Tare, rezistentă, o să facă față la fel ca noi.
Nu vreau s-o știu că face față.
Vreau să-i fie bine.
Când își avea tatăl, Hannah era bine. Era bine pentru ei și pentru noi.
Acum e nenorocire.
Ne-ați auzit comunicatul?
- L-am auzit. - Probabil v-am dezamăgit.
Sperați să găsiți o bază militară cu elicoptere și un spital.
- Nu ne doream decât... - Antidotul împotriva infecției.
E aici. Chiar dacă nu e ceea ce v-ați imaginat.
- Am avut noroc să vă găsim. - Așa e.
Incendiul a gonit sute de infectați din Manchester. Aici e plin de ei.
Dar nu vă faceți griji.
Sunteți în siguranță.
Teren deschis în jurul casei. Reflectoare conectate la un generator.
Ziduri înalte, foarte important.
Am împânzit terenul cu capcane de alarmă și mine.
Nu prea potrivit să tunzi iarba, dar dacă intră cineva, o să auzim.
Pe lângă protecție, avem datoria să reconstruim. De la început.
Căminul casei.
Un boiler pentru apă caldă. Primul pas către civilizație.
Bucătăria.
Te schimb.
- N-o arunca. - Dă-ne și nouă puțin.
Nu vă certați. Vrei s-o pui la loc?
Jones, specialist în deschiderea cutiilor de conserve. Ce gătești?
- Surpriză. - De abia aștept.
Iar acesta e Mailer.
S-a infectat acum două zile.
Mitchell a reușit să-l imobilizeze și i-am pus un lanț la gât.
Îl țineți în viață?
În ideea de a învăța câte ceva despre infecție.
Să mă învețe el.
Și a făcut-o?
Într-un fel.
Îmi spune că nu o să mai coacă pâine.
Să are câmpul,
să crească vite.
Îmi spune că nu are viitor.
În cele din urmă o să-mi spună cât durează până moare de foame.
Sper că-s cartofi prăjiți
Sperăm că-s cartofi prăjiți
Gluga.
Ce avem aici?
Conserve de mazăre, fasole, șuncă și...
- Bravo, Doris. - Omletă.
- Belșug. - În cinstea oaspeților.
Chiar mă gândeam la un toast, dar omleta e la fel de bună.
Pentru prieteni.
Jones, n-ai observat că ouăle erau stricate?
Speram ca sarea să le schimbe gustul.
Arunc-o.
Doris, toanto.
Bănuiesc că nu știi să gătești.
Nici nu vă imaginați câtă nevoie avem de cineva cu simț culinar.
Ce deziluzie. Când am văzut ouă am crezut că a venit Crăciunul.
Când totul va reintra în normal vom avea și ouă.
Prostule. Uită-te la el.
Așteaptă să se deschidă la magazinul Marks and Spencer.
- Nu știi nimic. - Cred că Bill are dreptate.
Dacă ne uităm la viața planetei,
noi... omul a apărut pe pământ nu cu mult timp în urmă.
Iar dacă infecția ne curăță pe toți,
se va reveni la normalitate.
Asta vroiai să spui, Bill?
L-ați cunoscut pe sergent nostru?
Părintele spiritual.
Farrell, ce anume te-a determinat să te înrolezi în armată?
Asta am văzut în patru săptămâni de infecție. Oamenii omorându-se între ei.
Tot asta am văzut și cu patru săptămâni înaintea infecției, și înaintea lor.
De când mă știu, oamenii se omoară între ei.
Și după mine, asta ne aduce într-o stare de normalitate.
- Nu mănânci? - Nu vreau.
Trebuie să mănânci.
Nu vreau mâncare. Vreau să-l îngrop pe tata.
El e unul dintre cei la care te referi.
Inamic în față.
Am omorât unul.
Și ce vrei, răsplată? Trage în continuare, idiotule.
La naiba. A sărit.
- Opriți focul. - N-am mai văzut așa ceva.
- Raportați. - La naiba.
Liber.
Bună.
Ascultă, scumpo, nu vei mai avea nevoie de chestia asta.
Te protejez eu.
De ce nu vii la mine, dacă ai nevoie de un bulan serios?
- Să ți-o dau. - E o ofertă, Mitch.
Ce-ai zice chiar acum?
Calmează-te. Nu vrei să ai scandal cu mine.
Sergent Farrell.
- Sarcina unu. - Asigurarea apărării.
Fă-o. Jones, Bedford, cu el.
Potolește-te.
Sergent?
Adunați leșurile de pe gazon.
Mergeți toți cu el.
Îmi pare rău.
Bei?
Suntem recunoscători pentru protecție, dar dacă e să stăm aici...
- Pe cine ai omorât? - Pe nimeni.
Nu aveai cum să fii în viață dacă nu omorai pe cineva.
Un băiat.
Un copil?
Dar a trebuit. Altfel te omora el.
Supraviețuire.
Înțeleg.
Le-am promis femei.
Cum?
Acum 8 zile, l-am găsit pe Jones cu pistolul în gură.
Voia să se sinucidă pentru că nu există viitor.
Ce puteam să-i spun?
Luptăm împotriva lor, așteptăm până mor de foame. Și după aceea?
Ce altceva pot face 9 bărbați, decât să aștepte să moară?
Ne-am mutat de la blocadă, am intrat pe transmisie radio și le-am promis femei.
Femeile simbolizează viitorul.
- Ce e? - Trebuie să plecăm.
- Stai. - Nu e timp.
Luăm mașina și plecăm.
Nu puteți să le țineți aici. Trebuie să le lăsați să plece. Rămâneți pe loc.
N-am să vă las să le țineți aici. Nu puteți face asta.
Luați-l.
Vreau să-ți dau o șansă.
Tu poți sta cu noi.
Nu le las să plece.
Și pe el.
Smithers zice "Femeia și sperma nu se combină."
Dl Burns zice, "Știm cu toții la ce te referi. "E gluma preferată din Simpsons.
Asta fac pe malul celălalt al Canalului sau Atlanticului.
Servesc cina și se uită la Simpsons.
Dorm în paturile lor, lângă neveste.
Iar noi stăm legați de un calorifer blestemat pentru că El a înnebunit.
Reluăm evoluția omenirii când restul lumii nici nu s-a oprit.
Încearcă să vezi, gândește-te.
Cum poate infecția traversa oceanul? Sau munții și râurile? Poate fi oprită.
Televizoarele merg, avioanele zboară și lumea își continuă viața normal.
Gândește-te numai puțin.
Ce-ai face tu cu o insuliță cuprinsă de molimă?
Ne-au pus în carantină.
"Nu există infecție. Doar oameni care se omoară între ei." E nebun.
Să mergem.
Carantină?
- Te rog... - Crede-mă, nu mă interesează.
Am s-o iau pe negresă. Și am s-o fac să se zvârcolească.
Pe Dumnezeu că n-o să sfârșești bine.
Mișcă.
Haide, sus.
Sus, câine.
Mișcă-ți fundul.
Poponari nenorociți. Începeți cu mine.
Mitch, folosește pistolul.
- Deci vrei să mă înjunghii? - Împușcă-i.
- De ce? - E mai rapid.
Așa ți-ai lăsa tu sergentul să sfârșească?
- Îi împușc eu. - Nu.
Îl lași să mă înjunghie? Ca pe un câine?
O să mă distrez.
Idiot tâmpit. Vrei să mă împuști? Te omor.
Unde naiba a dispărut?
La naiba. După el.
- Mișcă-te. - Îl văd.
Unde ești?
- Îl vezi? - Pe acolo.
Am încurcat-o.
Calmează-te. A sărit zidul.
Nu are mașină, nu are armă.
E mort.
În primul rând trebuie să arătați prezentabil.
Gazda are o garderobă bogată pentru care nu mai are folosință.
- Nu-i puteți face asta lui Hannah. - Du-te în dormitor, selectează câteva.
Doamnelor.
- Vrem doar să vă îmbrăcăm. - Credeam că fetelor le place.
Liniștește-te.
Trebuie să mă lași singură cu Hannah.
- El vrea... - Vrea să ne îmbrăcăm frumos.
Dacă vreți să ne schimbăm, părăsiți camera.
Așa e politicos.
Bine.
Să ieșim din cameră.
O să înghițim astea.
Vrei să mă omori?
Te fac să nu-ți pese.
Ce faci?
Cineva e la blocadă.
Îmbracă rochia.
Haideți.
- Am crezul că e mort. - Rămâneți aici.
Davis?
La naiba.
- Ce a fost aia? - A fulgerat.
Am auzit ceva.
Mi s-a părut că era un Claymore.
Mă duc să văd ce se întâmplă.
Fetelor, stați voi cu ochii pe el?
Pilulele, cred că își fac efectul.
Le simt.
Nu mi-e somn.
Sunt plecați de mult.
Ce faci dacă nu se mai întorc?
Devii tu ofițerul dacă Henry e mort? Asta e regula?
Gura.
Nu cred că se mai întorc. Au fost omorâți.
Taci din gură.
Sunt morți.
Și acum e rândul tău.
Sus.
Trebuie să ieșim de aici. Ai încredere.
Nu-ți face griji. Sunt bine.
Ia-l de pe mine.
E terminat.
Voi unde naiba vă duceți? Și de ce strigă toți ca nebunii?
Nu sta, cretin bleg ce ești. Du-te după ei. Voi două, treceți acolo.
Hai, să te văd.
Ce naiba ai să mai faci acuma?
Apără scara cu propria ta viață.
Mailer a scăpat.
Îmi pare rău.
Nu mai am gloanțe.
Nu mă lăsa.
Haide.
Mișcă.
Nu suntem decât noi doi. Nu-ți face griji, te scot de aici.
O să găsim un cuibușor frumos. Și o să trăim împreună fericiți.
A fost mai lungă decât o clipită.
Nu e totul pierdut.
O să fie bine. Nu e totul pierdut.
Taci.
O să fie bine.
E bine. Nu e infectat.
- Am crezut că te-a mușcat. - O sărutam. Ești drogată?
E o poveste lungă.
Trebuie să ieșim de aici.
Hai.
Mi-ai omorât toți băieții.
Stai.
Urcă.
Sunt încuiate. Porțile sunt încuiate.
Mișcă-te dracului.
28 de zile mai târziu...
Respiră. Respiră naibii.
Nu și draperiile!
Știi că-ți stătea bine în ea?
Vine.
Ești sigură că l-ai auzit?
- Eu nu aud nimic. - V-am spus, l-am auzit.
Acum.
BUNĂ
Crezi că acum ne-a văzut?
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team