Subtitrare de Boncu.
Există un pilot. Acesta are doi copiloţi.
Fiecare copilot are doi membri ai echipajului.
Fiecare membru al echipajului are în grijă doi pasageri.
Asta înseamnă opt pasageri, patru membri ai echipajului,
doi copiloţi şi un pilot.
Toţi pasagerii îi dau bani pilotului.
Acesta îi ia pe toţi şi apoi decolează.
Avionul e împărţit în două, astfel că fiecare copilot devine pilot.
Apoi, totul începe din nou. E foarte simplu.
Dacă nu există pasageri?
- Asta nu-i o problemă, te asigur. - Salut.
Ce se întâmplă aici?
La revedere.
Mulţumesc, tată.
Plăcerea a fost de partea mea.
- Îmi pare rău. - Pentru ce?
Data viitoare te voi anunţa înainte să aduc invitaţi.
Ar fi foarte frumos din partea ta.
Astfel, voi putea vorbi cu o firmă de catering.
Credeam că ai o cheie.
Mi-a promis că va fi în avionul meu.
Ajunge cu asta. E târziu.
Schimbă, te rog.
Aşteaptă.
Huliganii i-au atacat pe emigranţi.
Filipinezii sărbătoresc întoarcerea...
Sper că n-ai lăsat pe nimeni aici.
- De ce nu faci puţină ordine? - Mâine.
După atacul suporterilor rasişti 60 de străini au fugit.
Când au sosit?
Evi a venit pe la şase, cu aperitivele.
Iar ceilalţi au venit pe la opt.
A sunat înainte?
Şi?
A zis că a încercat să dea de tine.
Salut, fiule.
Bună seara, draga mea.
Bună seara, tată.
Ar trebui să aeriseşti puţin aici.
- Ceva noutăţi? - Nimic.
- Ce au spus? - Nimic.
De unde a făcut Evi rost de bani? I-ai dat tu?
Evi a zis că prietenul ei a câştigat jocul.
Şi?
Evi mi-a cerut 10.000 dar i-am dat doar 5000.
- Iar restul? - Probabil din economiile ei.
Din fericire, niciun angajat nu era înăuntru.
Timp de trei zile, oraşul a fost sub asediul sârbilor.
Incendiul a fost ţinut sub control, dar o cantitate de petrol a ajuns în rău.
Sunt mort de oboseală. Noapte bună.
Chiar n-ar strica să aeriseşti puţin.
Noapte bună.
Dacă pariezi puţin, normal ca şi câştigul e mic.
Vorbeşte în numele tău.
Cu 500 de şilingi în buzunar e uşor să pariezi.
E simplu, fă un calcul:
pentru fiecare 10 şilingi pariaţi poţi câştiga 80.
De ajuns pentru trei îngheţate.
- Dacă asta te mulţumeşte, în regulă. - Eşti un dobitoc.
Dar tu? Cât pariezi?
Eşti primul copilot.
- Ca de obicei? - Şi şase nuggets.
61 de şilingi.
Poftim.
Numărul 28 pentru trei zile.
Un weekend plăcut. Spor la teme.
Frigiderul e plin. Te pup. Mama.
Le returnez pe astea. Iau 3 şi 16 pentru trei zile.
- La revedere. - La revedere, pe curând.
Pe aici.
Intră. Stai jos, unde vrei.
Ce e asta?
Priveliştea.
Priveliştea?
- De la fereastra mea. - Live?
Vrei o ţigară?
Pot să şi schimb.
- Sigur nu vrei una? - Nu, mulţumesc.
Părinţii tăi ţi-au cumpărat toate astea?
Stai jos.
Toate sunt super.
Pe bune.
Nu-i tocmai rău.
Cum de eşti atât de interesată de filme?
Stai mereu în faţa centrului de închirieri şi urmăreşti tot ce rulează...
Aşa...
Îţi pot împrumuta o grămadă de casete. Unele sunt chiar mişto.
Nu ştiu ce-ţi place.
Chestiile alea din vitrină nu sunt chiar atât de tari.
Nu prea ştiu... Îmi plac desenele animate.
Care?
Roger Rabbit... ceva de genul ăsta.
- Ai fraţi sau surori? - Nu, tu?
- Patru. - Nu-i rău.
- Sunt mai mari sau mai mici? - Sunt.
Adică?
Nu vrei să vorbeşti despre ei?
- Nu. - Înţeleg.
Nu prea cred.
Cred că voi pleca acum.
- De ce? - Aşa...
- Mai stai. - De ce?
Aşa...
Ai grijă, e fierbinte.
- Aşteaptă puţin. - Bine.
Cât timp faci până acolo?
O oră.
Zilnic?
Aşa m-am obişnuit.
Cum ajungi?
Întâi iau tramvaiul, apoi autobuzul.
Ce e asta?
Nu ştiu.
Un bărbat în metrou.
- Asta? - Nu ştiu.
Un câine în metrou.
Asta?
Nu ştiu.
Un poliţist în metrou.
Cred că s-a răcit pizza.
Vrei nişte lapte?
Mai am.
Cât este ceasul?
14:30. Trebuie să pleci?
Bine.
În fiecare weekend mergem în satul ăla uitat de lume!
Îţi vine să te omori!
Cum de nu te-ai dus azi?
Le-am zis că îmi fac temele cu Ricci.
- Cine e Ricci? - Un băiat din clasa mea.
- Şi te vei apuca de teme? - Nu.
Uite, acela e tatăl meu.
Mama e în spate. Uite-o!
Da. Iar ceilalţi cine sunt?
Ţăranii care ne-au închiriat ferma.
Fii atentă, acum.
Ninge!
Tu ai filmat acolo?
- Cum a fost? - Ce?
Ştii tu, cu porcul?!
Adică...
Ai văzut... pe cineva murind?
Cu adevărat.
Nu. Tu?
Nu. De asta am întrebat.
Era doar un porc.
Am văzut un reportaj la TV despre cascadorii realizate pentru scene de acţiune din filme.
Folosesc ketchup şi plastic, dar pare real.
Când a murit bunicul meu, era deja în sicriu când am ajuns noi acolo.
Şi el locuia la ţară.
Sicriul era deschis, dar era pus destul de sus.
Tata m-a ridicat ca să-l pot vedea pe bunicul pentru ultima oară.
Dar am închis ochii.
Eram mic.
Nu m-am putut uita în sicriu.
Bunicii mei au murit demult. Nu mi-i mai amintesc.
Vrei să vezi ceva?
Ce?
Uite.
Asta.
E chestia aia, cu care...
Cum ai reuşit s-o iei?
Am furat-o. Asta e muniţia.
Mişto.
În orice caz, fermierul n-a mai găsit-o.
În weekend-ul următor i-a spus tatei că am avut noroc,
fiindcă omorâsem deja porcul,
altfel am fi rămas fără şuncă.
Apasă.
- Eşti fricoasă. - Tu eşti.
Apasă.
Fricosule.
Ce este?
Ce-ai păţit?
Stai aici.
Te voi ajuta, haide.
Stai aici.
Haide.
Taci!
Nu mai ţipa, te rog!
Taci, te implor!
Alo?
Salut, Ricci.
Super, când?
Bine, vin.
Întotdeauna am zis că eşti descurcăreţ.
Da.
Poate să-şi aducă prietenul.
Da.
Dacă nu vrea, poate să renunţe.
Exact!
Cu ce te îmbraci?
Vom vedea.
Deci, la 7, în Karsplatz, lângă fântână. Bine.
Ca de obicei.
O pernă?
Vrei o ţigară?
Ţi-ai luat bilet la AC/DC?
Când e concertul?
Marţi.
Sunt terminat, omule!
Da...
Ricci!
Da?
Nimic...
Ce e?
Nimic. Ai rezolvat problema de informatică?
- Mi-o dai şi mie, mâine. - Ok.
Noapte bună.
Mulţumesc. Trebuie să plec.
Părinţii mei se întorc devreme.
Dacă nu sunt acasă...
La revedere.
Păcat. Mi-a făcut plăcere să te mai văd.
La revedere.
Uitasem de temă.
Să nu uiţi, mâine.
Avem oră de informatică la nouă.
- Cine e? - Sor-mea e aici?
Cine e?
Pot să vorbesc cu Evi?
- Benny? - Da.
Nu e aici.
Când se întoarce?
Nu ştiu. Vrei să urci?
Mulţumesc.
Eşti sigur?
Nu vreau ca părinţii tăi să vină şi să facă scandal.
Nu, nu, e în regulă.
Benny?
Ştii cât e ceasul? Noi am venit acum şase ore!
De ce ai ajuns abia acum?
Puteai să laşi un bilet, ca să ştim unde...
Bună, mamă. Scuze.
Nu crezi că există şi căi mai inteligente de a protesta?
Pe cine încerci să impresionezi?
Sper că nu pe mine.
Crezi că mamei tale îi place?
Ei?
Sau asta e nouă modă printre prietenii tăi?
Gaşca de copii chelioşi! Asta e?
Acum, serios:
să nu crezi că nu te mai iubim din cauza acestui acces datorat pubertăţii.
Dar trebuie să respectăm convenţiile.
Dacă eşti cât de cât inteligent
şi să nu-mi spui că nu eşti -
trebuie să respecţi convenţiile pentru ca şi alţii să facă la fel.
Mai ales că nu te costă nimic.
Crezi că profesorilor le va fi milă de tine?
Fiindcă afişezi această înfăţişare de deţinut...
Dragul meu copil!
Ştii cât durează să îţi recapeţi înfăţişarea omenească?
Ce bucurie să te văd astfel! Stai, cu tine vorbesc.
Te plictisesc, nu?
Pot să plec?
...a pierdut în patru seturi,
6-1, 6-4, 4-6, 6-2.
Atât din sport.
- Dar chiar mi-am făcut tema! - Atunci, unde este?
I-am împrumutat-o lui.
Deci, unde este?
Nu ştiu despre ce vorbeşte.
A venit s-o ia ieri. E adevărat. Jur!
Dacă crezi că mă poţi lua drept idiot...
Ai înnebunit?
Ia-ţi lucrurile şi mergi la director.
Nu permit huliganilor să creeze haos la ora mea.
Mâine vreau să vorbesc cu unul din părinţii tăi.
Ai înţeles?
Soldaţii croaţi au jefuit câteva barăci sârbeşti, luând arme şi muniţie.
Ultimii soldaţi sârbi s-au retras brusc.
Oare sârbii se retrag, sau îşi reorganizează strategia?
Încetează.
- Apasă. - Ce e asta?
O să-ţi luăm televizorul.
- Schimbă! - Lasă-l, Georg!
Fricosule.
Apasă.
Fricosule.
Ce este?
Te voi ajuta, haide...
Te voi ajuta...
Taci.
Nu mai urla, te rog!
Taci, te implor!
- O cunoşteai mai demult? - Nu.
Învăţa la şcoala ta?
Nu cred.
V-a văzut cineva împreună?
Cineva care să te recunoască. Sau pe ea.
Nu ştiu. Nu cred.
Trebuie să-ţi scot cuvintele din gură.
V-a văzut cineva în clădire?
În lift, pe hol...
Nu cred.
Era după amiază.
Anna, te rog...
Ai mai spus cuiva?
Uită-te la mine.
- Ai spus cuiva despre asta? - Nu.
- Adevărat? - N-am spus.
E foarte important. Juri?
Da.
Ai vorbit cu cineva, pe urmă? În weekend?
A sunat Ricci.
A observat ceva?
Voia să ieşim în seara aia.
Apoi?
Am mers în P1.
Apoi am rămas la el peste noapte.
N-ai spus nimic?
Cine ar mai fi putut observa ceva?
Nu ştiu.
Mi-e foame.
Ai fost la şcoală azi?
- Da. - Şi?
- Se vorbea despre dispariţia fetei? - Nu învăţa la şcoala noastră.
Da, aşa e.
Trebuie să vorbiţi cu domnul Schober.
Poftim? Cine e ăsta?
Tu sau mama. Este profesorul de informatică.
De ce?
Ricci a spus că tema lui e la mine. I-am ars una.
Poftim?
L-am lovit.
Nu văd legătura.
Schober m-a trimis la director şi a zis că vrea să vorbească cu voi.
Directorul ce-a zis?
Nimic. Nu m-am dus.
- Vei reuşi să dormi? - Sigur.
E mai bine să nu mergi mâine la şcoală.
Mănâncă ceva, apoi du-te la culcare.
Bine...
- Ce facem cu... - Nu ştiu...
Ţi-e frică?
Nu.
Poţi lăsa uşa deschisă?
Şi la living?
Da. Noapte bună.
- Nu va păţi nimic, dacă a fost un accident. - Accident cu un cadavru plin de găuri?
E absurd.
Vrei să-l dai pe mâna poliţiei?
Nu ştiu. Încerc să mă gândesc la ceva...
Încearcă să rămâi calmă.
Ştiu că e foarte greu, dar te rog!
Care sunt argumentele în favoarea lui:
Unu...
Benny e minor.
Nu mai găsesc altul...
Dar împotrivă?
Băiatul era singur, fără cineva care să-l supravegheze...
A tras câteva focuri.
Cum a pus mâna pe arma pentru sacrificarea animalelor?
Neglijenţă şi lipsă de supraveghere.
Chiar dacă scăpăm de asta, deşi e foarte improbabil,
în cel mai bun caz va ajunge într-un un ospiciu.
Îţi dai seama că viaţa lui va fi distrusă?
Lăsând la o parte circumstanţele atenuante...
Nu există nimic care să-i îmbunătăţească imaginea de copil de bani gata.
Ce putem face ca să nu-l predăm poliţiei?
Mai întâi... să scăpăm de...
Linişteşte-te.
E inutil s-o iei razna acum.
Ai dreptate.
Deci...
Dacă Benny spune adevărul... iar eu cred că nu minte...
...şi dacă nu au existat martori în bloc sau la şcoală,
cine îl poate suspecta?
Cum crezi că va trece peste asta?
Nu cred nimic.
Cum vrei să scoatem cadavrul din apartament?
Şi unde să-l ducem?
Fără să lăsăm urme.
Când îngropi ceva poate reveni la suprafaţă.
Putem arde lucrurile personale.
Unde?
La fermă.
O tăiem în bucăţi...
În bucăţi mici, pe care le putem transporta.
Dar oasele?
Nu ştiu.
Le rupem, le tăiem, le ardem...
- Îţi dai seama despre ce vorbeşti? - Despre ce vorbim.
Bine, despre ce vorbim.
Vorbeşti serios?
Nu ştiu, ai altă idee?
Ar trebui să mergem la culcare.
Da...
N-avem mult timp.
Crezi că e realizabil?
Poţi face faţă?
Nu ştiu.
Încearcă să-ţi imaginezi cum va fi.
Vei putea să-ţi reprimi dezgustul?
Bucăţile trebuie să fie mici pentru a nu înfunda ţevile.
Nu ştiu cât va dura. Şi nu avem prea mult timp.
Au trecut deja două zile.
Dacă vine cineva?
Cine să vină? Nu băgăm pe nimeni în casă.
Dar Benny?
Nu ştiu!
Învoieşte-l pe motiv că e bolnav. Trimite-l undeva, nu contează.
Nu poate sta aici.
Şi dacă află cineva?
- Cine? - Oricine.
Nu ştiu.
Nu te pot obliga. Nici eu nu sunt prea încrezător.
- Dar aceasta? - Un moment...
Da. Dar zborul este programat abia pe 16.
Peste patru zile.
Nu, vom merge în Egipt. De acord?
- Nu mi-a spus despre asta. - E mai degrabă timid.
- Ce vârstă avea mama dumneavoastră? - Aproape 80 de ani.
Locuia singură?
O prietenă de-a ei avea un apartament în Hourghada.
După moartea tatălui meu, mama s-a mutat împreună cu ea.
Ea m-a sunat.
Doi ani de închisoare pentru fraudă de milioane!
Gorbaciov nu renunţă fără luptă.
Vremea urâtă paralizează estul Austriei.
Mai doreşti ceva?
Returnez astea.
- Vrei ceva nou? - Azi nu.
A sunat Evi. Duminică te-ai dus s-o vezi.
Da.
Ai zis că n-ai vorbit cu nimeni.
- N-am vorbit. - Ai vorbit cu prietenii ei.
O căutam pe ea.
I-ai spus cumva şi ei?
- Cu cine ai mai vorbit? - Cu nimeni.
Nu mi-ai spus de prietenii lui Evi. Ce altceva îmi mai ascunzi?
Nimic.
Nu trebuie să mă minţi... înţelegi?
Nu ne mai putem permite. Înţelegi ce spun?
Apa are o mare concentraţie de sare.
Până la 4%.
La suprafaţă, temperatura poate atinge 34 de grade pe timp de vară.
Dar temperatura obişnuită a apei este în jur de 22 de grade.
De unde vine numele Mării Roşii?
Unii cercetători susţin că provine de la algele care dau apei culoarea roşie.
Se poate vedea foarte clar de pe coastă.
Alţii spun că denumirea provine de la numele arab al Eritreei...
Nu poţi dormi?
E prea multă lumină de afară.
- Vrei să trag draperiile? - Nu ştiu.
- Cum te simţi? - Bine.
Îţi place aici?
Nu ştiu.
E cald.
Ce părere ai?
Nu ştiu.
Mergem mâine să înotăm, bine?
Devreme. Să nu fie nimeni pe plajă, decât noi.
Pe aici sunt numai bătrâni.
Culcă-te. A fost o zi epuizantă.
Noapte bună.
Noapte bună, Benny.
Noapte bună.
Mamă! Zbor!
- Salutări de la tata. - Ce face?
Bine.
Înveseleşte-te.
- Mi-e cald. - Cel puţin, dă-te din cadru.
Cei de acolo, vă rog să veniţi. Plecăm.
La dracu' opreşte-o! Pleacă!
Începe cel care obţine numărul mai mare
din prima aruncare a zarurilor.
Apoi...
Fiecare jucător dă cu zarurile.
Aşa. Încep eu.
Mergem să înotăm?
Suntem aici de cinci zile.
Mama înoată... eu m-am ales cu arsuri de la plajă.
Ziarele încă nu au scris nimic...
Sau poate că mama nu vrea să-mi spună.
În ziarele pe care le găsim aici nu scrie nimic.
Poimâine ne vom întoarce acasă...
Sunt curios să văd ce-a reuşit să facă tata.
O săptămână... e destul de mult.
Ce e, mamă?
Au făcut nişte schimbări în sistem şi nu mai merge nimic.
Mi-e teamă ce mă aşteaptă mâine, la serviciu.
- Arăţi grozav. - Vremea a fost minunată.
Benny s-a ales cu nişte arsuri.
Nimic serios. Trec repede.
A zis că avionul e aproape plin.
- N-am ştiut că e aşa descurcăreaţă. - Când e petrecerea?
Vineri. Dar numai dacă eşti de acord.
- Atunci e concertul de la şcoală. - A, da!
Grăbeşte-te, Benny. Deja e târziu.
De mâine va trebui să te trezeşti iar de dimineaţă.
Noapte bună.
Fără televizor azi, bine?
- Mă bucur că eşti iar acasă. - Şi eu.
Bine.
Te iubesc.
Culcă-te.
Totul e în regulă acum.
Nu mai ai de ce să te temi.
Voiam să te întreb ceva...
Da?
De ce... ai făcut aşa ceva?
Ce?
Nu ştiu...
Am vrut să văd cum e... cred.
Să vezi cum e?
Da.
- Nu te duci la magazin? - Mai târziu.
E plăcut să luăm masa împreună.
Oricum, pot deschide şi mai târziu.
Avea un apartament in Luxor, chiar pe malul Nilului.
Îl păstraţi?
Nu ştiu. Ar fi mişto.
Vremea a fost nasoală.
Nu-ţi imaginezi ce caniculă e acolo.
O vei mai vedea?
Poftim?
- O s-o mai vezi? - Pe cine?
- Pe bunică-ta. - Nu.
Poftim.
Înmormântarea a avut loc imediat.
De la firma de catering. Am adus aperitivele.
Dar ca să atingi acest nivel,
trebuie să convingi opt oameni să zboare cu avionul tău.
- Cât se plăteşte? - 10.000.
Unde găseşti opt oameni cu 10.000 de şilingi?
Vă rugăm să vă prindeţi centurile.
- Ultimul... - Ultimul pasager.
Unu... doi... trei...
Cine ar fi crezut că fiica mea este o femeie de afaceri?
Şi tu ai putea să-ţi lansezi propriul avion.
- Asta ne mai lipseşte. - Nu, vorbesc serios.
Există jocuri pe sume foarte mari.
Evi crede că ar trebui să încercăm cu prietenii noştri.
În Munchen s-a lansat un avion cu o miză de 100.000 de mărci.
Vorbeşti serios?
Nu ştiu. Ai altă idee?
Ar trebui să mergem la culcare.
Da...
N-avem prea mult timp.
Crezi că e realizabil?
Poţi face faţă?
Nu ştiu.
Încearcă să-ţi imaginezi cum va fi.
Vei putea să-ţi reprimi dezgustul?
Bucăţile trebuie să fie mici pentru a nu înfunda ţevile.
Nu ştiu cât va dura.
Nu avem prea mult timp.
Au trecut deja două zile.
- Dacă vine cineva? - Cine să vină?
Nu lăsăm pe nimeni înăuntru.
Dar Benny?
Nu ştiu!
Învoieşte-l pe motiv că e bolnav. Trimite-l undeva, nu contează.
- Când ai început să lipseşti de la şcoală? - Din ziua următoare.
Dar am plecat în Egipt o zi mai târziu.
- Când v-aţi întors? - După o săptămână.
- Şi n-ai mai găsit nimic? - Nu.
Nicio urmă?
Nu.
- Totul era în regulă. - Da.
N-ai întrebat unde este cadavrul?
Nu.
N-ai mai spus nimănui?
Nu.
Şi de ce te-ai hotărât să spui acum?
Aşa...
- Cunoşti identitatea fetei? - Nu.
Unde sunt părinţii tăi acum?
Tata e la birou. Mama e la magazin.
Ne poţi da adresele?
Tata lucrează la Intercom.
În districtul şapte.
Strada Neubaugasse, numărul 3.
Mama lucrează în Kunstrepro Belvedere.
Districtul trei. Strada Rennweg, numărul 16.
Pot pleca?
Îmi pare rău.
Subtitrare de Boncu.