"A fost odată, în adâncimea unei păduri,"
"un om care trăia cu fata sa preafrumoasă.".
"Într-o zi,"
"o caleașcă aurită trasă de 6 cai se opri în fața casei sale."
"Din ea coborî un împărat și îl întrebă pe acesta:"
"Ai putea să-mi acorzi mâna fiicei tale, să-mi fie soție ?"
"Te rog."
"Încântat, omul a încuviințat."
"În realitate, pretendentul era un bărbat frumos,"
"iar dacă n-ar fi avut o barbă toată albastră,"
"n-ar fi existat cel mai mic lucru care să-i poată fi reproșat."
BARBĂ-ALBASTRĂ
Ce e ?
Nimic.
Ați citit destul. Să vorbim despre altceva.
Da, vă rog...
- Vă simțiți bine ? - Da.
De fapt...
știu cum se termină povestea.
Tânăra fată...
... în final, îl va omorî pe Barbă-Albastră.
** CURE **
Traducerea si adaptarea: gligac2002@yahoo.com
- Mă scuzați, sunteți... - Takabe, de la Criminalistică.
Mulțumesc că ați venit.
D-le Takabe ! Femeia de serviciu a hotelului a fost cea care a descoperit cadavrul.
- Doriți s-o vedeți ? - Nu.
Victima este o prostituată. Sunt lucruri obișnuite, care se întâmplă.
Takabe.
Yasukawa, de la secție.
Ceva indicii ?
Da.
Dacă acest Kuwano a făcut-o, atunci înseamnă că a fugit gol...
și, în plus, și-a lăsat cartea de identitate.
Mă scuzați...
A fost lovită cu un obiect greu,
însă a murit de hemoragie.
Nu i-a luat mult.
Amândouă carotide i-au fost tăiate cu mare atenție.
D-le Yasukawa, ați mai văzut până acum răni precum acestea ?
Nu.
Înțeleg...
Însă pot spune că criminalul nu este o persoană obișnuită.
Nu trebuie să mergi atât de departe
doar pentru a omorî pe cineva.
Suspectul probabil că are o bicicletă sau o motocicletă, cu care să fi fugit.
Controlați în mod sistematic toate străzile adiacente. Vin imediat.
Mă duc să interoghez vecinii. Veniți ?
Oh, Takabe ! Poftim !
Era sânge... era sânge pretutindeni...
Era plin de sânge.
Sakuma... asta vine de la Shibaura, de la secție.
Și apoi... m-am uitat la fața sa...
Mie îmi pare în regulă.
Au apelat la un psihiatru. Ce zici ?
Nu văd de ce.
E la fel ca și restul ?
Da. Recunoaște intenția de a ucide, apoi spune că era în stare de șoc.
Sunt instrumentele Diavolului. Asta e tot ce pot spune.
Trei cazuri în două luni...
e prea mult.
E sigur că mass-media nu știe nimic ?
Da. Nu ne-a scăpat nici un detaliu.
Nu s-a găsit nici un film sau un roman în același stil ?
Niciunul. S-a verificat tot.
E exclusă orice posibilitate de existență a unei scurgeri de informații...
asta dacă nu ai vorbit tu în cursul seminariilor tale...
Mai scutește-mă !
Nici unul din criminali nu e cunoscut. Și nici unul nu e smintit.
- Deci, pur și simplu s-a întâmplat. - Pur și simplu ?
Tot timpul se crede că crimele au un sens particular.
Dar, în general, nu îl au.
Deci, cineva "pur și simplu s-a întâmplat" să facă asta ?
Aici, unde suntem ?
Plaja Shirasato.
Unde anume e situată ?
E plaja Shirasato.
Unde ?
În Chiba, plaja Shirasato.
Plaja Shirasato ? Unde vine asta ?
Unde te duci ?
Niciunde...
Ce e ?
Ce zi e azi ?
26 februarie.
Aici unde suntem ?
Tocmai ți-am spus !
Ah, da ? Când a fost asta ?
Când ne-am întâlnit, acolo.
Spune-mi... știi cine sunt ?
Poftim ?
Eu... nu știu cine sunt.
Chestia e că...
Ajută-mă.
Te rog. Nu-mi amintesc nimic.
- Dă-i alcool. - Nu, cafeaua e suficientă.
Poftim...
Ce-i cu sunetul ăla ?
Valurile.
E atât de liniște !
Aici e scris numele "Mamiya". Ar putea fi numele tău ?
Nu știu.
Dar ar putea fi "d-l Mamiya".
Mamiya...
Foarte bine. Mă numesc Mamiya.
Probabil că așa e.
Poate că ar trebui să întrebăm poliția...
Nu, fără poliție.
De ce nu ?
Bine, atunci să vorbim puțin...
... despre familia sau slujba ta, de exemplu.
Mai întâi spune-mi despre tine.
Despre mine ?
Sunt învățător și sunt însurat. Asta e tot.
Unde e nevasta ta ?
Doarme la etaj.
De ce face asta ?
E răcită.
Cum adică ?
D-le Mamiya...
Cine e acesta ?
Tu ești, d-le Mamiya.
Bine, ți-am spus despre mine. Acum e rândul să-mi vorbești despre tine.
Despre mine ?
Orice. Numele de "Mamiya" nu îți amintește de nimic ?
Nu.
De ce ai fost pe plajă ?
Unde ?
Pe plaja Shirasato.
Nu înțeleg ce vrei să spui.
Bine, să schimbăm subiectul.
Vreau să-mi vorbești de tine.
Ți-am spus deja.
Da ?
Nu-mi amintesc...
Sunt învățător și aici sunt doar eu și soția mea.
Cu ce se ocupă soția ta ?
Cu nimic. E o simplă casnică.
Cine ?
Soția mea.
Oh, femeia în capot roz...
Ai văzut-o !?
Nu-mi amintesc nimic. Tu îți amintești...
Spune-mi...
spune-mi mai multe despre nevasta ta.
Am înțeles. O secundă.
Bună, domnule. Îmi puteți acorda o clipă ?
Ce idioți !
Cu ce am greșit ?
Fac lucrurile cum știu mai bine !
Ce ? Du-te dracului !
Bineînțeles că mă enervez ! Termină cu tâmpeniile !
- Îmi cer scuze pentru că v-am făcut să așteptați. - Oh, mulțumesc.
Și iată.
Poftiți.
Bine. Mulțumesc.
Vă mulțumesc foarte mult.
D-le Takabe, o clipă, vă rog.
Bună, dragule.
Scuze, te-am trezit ?
Lasă că mă ocup eu.
Nu, pot să...
Lasă ! Astăzi mă simt bine.
Unde e deschizătorul ?
Poftim.
Ți-am pus un pahar de bere.
Mersi.
Cum merge lucrul... e obositor ?
Da... tu, ce mai faci ?
Eu ? Eu... tocmai n-am făcut nimic toată ziua.
Fumie...
Da ?
Când rezolv cazul ăsta, hai să călătorim undeva.
Oh, nu-ți fă griji pentru mine.
Nu e vorba de asta. Chiar vreau să mergem undeva.
Bun, am decis asta. Tu alegi destinația.
Unde mergem ?
Las asta după tine.
Okinawa sau Hokkaido...
O extremă sau alta...
Tu hotărești.
În regulă.
Victima a fost identificată.
Se numește Hanaoka Tomoko, de 26 de ani. E soția suspectului.
Arterele sale carotide i-au fost tăiate.
"Suspectul este învățător."
"Devotat muncii sale, apreciat de elevi și de părinți."
"Căsătorit din dragoste cu victima, în urmă cu doi ani."
"S-au cunoscut în liceu, iar vecinii îi descriu ca un cuplu unit."
"Fără datorii, probleme sau altceva similar..."
Iarăși diavolul l-a convins să facă ceva....
D-le Hanaoka,
ieri seară v-ați omorât soția.
E corect ?
D-le Hanaoka...
Cu un cuțit,
i-ați făcut o incizie în cruce de la gât la piept.
De ce ?
De ce ați omorât-o în modul acesta ?
Nu știu. De ce am făcut-o ?
Ați citit o carte sau ați văzut vreun film care v-a inspirat ?
V-a vorbit cineva ?
Nu.
Înțeleg.
O urați pe soția dvs ?
D-le Hanaoka... aveați probleme cu soția dvs ?
Nu, nici vorbă de asta.
Atunci nu e ciudat ?
Deci, d-le Hanaoka ?
Îmi amintesc tot ce am făcut.
E clar. Eu am omorât-o pe Tomoko.
În acel moment, mi s-a părut un lucru natural.
A fost o ceartă ?
Nu.
E ciudat. Îți omori nevasta fără motiv ?
Da... nu există nici un motiv.
Însă... am omorât-o. Am omorât-o pe Tomoko !
D-le Hanaoka, nu servește la nimic să plângeți.
Am să vă întreb până când veți vorbi.
Știu că e greu pentru dvs...
Ajunge, Takabe.
- Nu. - Ajunge. Oprește-te.
Luați-l.
Nu minte. Își amintește totul.
Pare complet lucid.
Ar putea o persoană...
să ciopârțească pe cineva cu un cuțit pentru că diavolul i-a spus să facă asta ?
Și dacă da...
să fi avut traume similare în copilărie ?
Tăinuite în inconștient sub forma unei uri latente,
aceste traume să explodeze brusc ?
Spune-mi... de când ești psiholog ?
Păi... din cauza lui Fumie... știi... am citit niște cărți...
Nu râde ! Cărți de începători.
Nu crede tot ce spun cărțile.
Măcar e într-o carte...
În general, nici o altă persoană nu poate înțelege ce motivează un criminal.
Uneori nici chiar criminalul n-o poate face.
Nimeni nu înțelege.
Nu încerca să descoperi secretele profunde ale sufletului.
Nici nu am intenția.
Încerc doar să găsesc cuvintele care să explice crimele.
Asta-i treaba mea.
Da, sigur...
Apropo, ce face nevasta ta ?
Merge la spitalul de care mi-ai spus.
E un pic mai bine.
Da ?
Cel puțin așa arată.
Dar nu știu dacă chiar e mai bine.
Îți mulțumesc.
Pentru puțin.
Poate am să mai revin.
Dacă cineva se mută aici, ați putea să-l contactați pe colegul meu ?
În regulă.
Dă-i numărul tău de telefon.
Hei ! Tu ! Ce faci acolo sus ?
E periculos ! Coboară !
Vin acum !
Nebunul naibii !
Nume, adresă și restul datelor - necunoscute.
Vârstă ?
Pare a avea în jur de aproape 30.
Da, știu asta.
În regulă. Mulțumesc.
La prefectură nu se descurcă fără indicații.
Calculatorul nu le e de folos.
Nu-ți fă griji. Mâine te vom duce la un spital.
Haide, ia o ceașcă de ceai.
Aici e casa ta ?
Nu, e secția de poliție.
Ești polițist ?
Da.
De ce vorbesc cu tine ?
Vreau să-ți pun câteva întrebări.
Despre mine ?
Îți amintești că stăteai pe acoperișul ăla ?
Dar de faptul că ai venit la secție cu mine ?
Aici e secția ?
Da.
Tu cine ești ?
Oh, băiete !
Bine, e de-ajuns.
Pot să fumez ?
Sigur.
D-le Oita, e interzis !
Nu-i nimic.
Poftim !
Sunt în timpul serviciului.
Oh...
Poftim.
Mulțumesc.
Mă duc să-mi fac rondul.
Trebuie să fie o muncă grea.
Ce ? Uneori...
Mi-e somn.
Mă culc puțin.
Bine.
D-le Oita...
Uită-te la asta...
Mă auzi, nu ?
Știi ce mi-ar plăcea ?
Să-mi vorbești despre tine.
Vorbește-mi...
Cred că e o răceală.
Te doare gâtul ?
Da, puțin.
Dă-ți jos pantalonii și întinde-te acolo.
Ce ?
Dă-ți jos pantalonii și întinde-te.
E-n regulă, e suficient atât.
Ridică-ți un pic genunchii.
Doar nu vă e jenă !
O ușoară inflamație limfatică.
E-n regulă. Mulțumesc.
- Ce vrei la ora asta ? - Îmi cer scuze. Nu va lua mult.
10 minute și basta ! 10 minute !
Spune-mi...
nu crezi c-ar putea fi vorba despre un fel de hipnoză ?
Știi... Unii se uită la lumini care clicăie...
și apoi fac orice le spun alții.
Înțeleg. Sugestie hipnotică...
Ar putea fi posibil ? Ce zici ?
Ești singurul pe care îndrăznesc să-l întreb...
Ce crezi ?
Ai ceva indicii noi ?
Era doar o idee.
Hipnoza, în sine, e o tehnică obișnuită.
Dar și în stare de hipnoză,
nu se poate modifica simțul moral fundamental al pacientului.
Cu alte cuvinte, o persoană nu poate fi incitată să ucidă
dacă aceasta consideră că a ucide e un lucru rău.
Dar...
să inciți o persoană pur și simplu să încresteze pe cineva semnul "X", ar fi posibil ?
Pentru a se ajunge la așa ceva, ar trebui să se utilizeze niște tehnici complicate.
Deci e imposibil ?
N-am spus asta...
Ar trebui un hipnotizator genial.
Dar de ce ar vrea cineva să facă asta ?
Nu știu.
O crimă din distracție ?
Chiar ar fi ceva distracție !
Nu tu ai spus că nimeni nu poate înțelege motivele unui criminal ?
D-le Oita, nu știți unde e actul de la primărie ?
În sertarul din dreapta.
Da, aici e.
Exact cum am zis.
Mă întorc repede.
Intră.
Scuze, am întârziat.
E-n regulă. S-a întâmplat ceva ?
M-am rătăcit.
Pe drum ?
Da.
Ați schimbat drumul obișnuit ?
Nu știu.
Brusc, nu mai știam unde mă aflu.
Atunci cum ați ajuns aici ?
Nu știu.
Dintr-o dată m-am trezit în fața spitalului.
Deci totul s-a rezolvat...
și iată-vă aici.
Cartea asta...
Da ?
"Barbă-Albastră"... vă amintiți de ea ?
Nu. N-am mai văzut-o niciodată.
Psihic, nimic nu e în neregulă.
Doar o entorsă la gleznă. Nimic grav.
Și... cum stai cu memoria ?
Mâine te vom transfera la un spital cu un departament psihiatric.
Sigur.
Spune-mi...
cât de departe în timp sunt lucrurile de care-ți amintești ?
Îmi amintesc că vorbesc cu dvs... și asta e tot.
Îngrijorat ?
Îngrijorat ? De ce ?
Ești foarte calm.
Dvs sunteți singura îngrijorată.
Pardon ?
Pot să fumez ?
Aici e interzis.
Înțeleg.
Ce ai vrut să spui prin faptul că aș fi neliniștită ?
Oh... ce ?
Am uitat !
Apă...
D-nă doctor...
pot să vă spun ceva ?
Bineînțeles.
Ceea ce, pe vremuri... se afla în interiorul meu,
acum este înafară...
Așa că...
acum pot vedea
tot ce aveți în interior.
În schimb, interiorul meu...
este gol.
Nu vă uitați la mine.
Acum, e rândul să-mi vorbiți despre dvs.
Despre mine ? Ce să vorbesc despre mine ?
De ce v-ați făcut doctor ?
De ce ?
Dvs, doar o femeie, de ce să deveniți medic ?
Eu, "doar o femeie" ?
Așa spun oamenii, nu ?
Trebuie să vi se fi spus des asta.
Nu-i așa ?
Amintiți-vă...
ceea ce ați resimțit, cu exactitate.
Doar o femeie...
Femeia e o formă de viață inferioară bărbatului.
Nu-i așa ?
Vezi ?
Acum îți amintești !
Când ai fost studentă la facultate...
ai făcut disecții, nu-i așa ?
Primul cadavru pe care l-ai văzut...
... era al unui bărbat, nu ?
Amintește-ți...
... n-ai mai văzut un bărbat gol până atunci.
L-ai tăiat cu un scalpel.
Ai simțit o stare plăcută, nu ?
Nu-i așa ?
Amintește-ți...
De fapt, vroiai să ajungi chirurgă...
... însă nu erai sigură că vei putea asta, așa că ai devenit generalistă.
Nu...
ceea ce vroiai cu adevărat era să tai în bucăți un bărbat.
Ai împușcat-o în cap.
Nu era de ajuns ?
Ai avut un motiv
să tai cu cuțitul un om deja mort ?
Da...
era cineva pe care-l detestam.
De ce ?
Dintr-o mulțime de motive.
Au trecut 3 ani de când a venit să lucreze la biroul nostru.
A trebuit să-l urmez tot timpul.
În cele din urmă, nu l-am mai putut suporta.
Încât ai ajuns pe punctul de a-l omorî ?
Da.
D-le inspector, probabil n-ați omorât niciodată pe cineva, nu-i așa ?
Asta se întâmplă atunci când urăști pe cineva din adâncul sufletului.
Deci ai acționat sub impulsul mâniei ?
Nu, eram foarte calm.
Nu e, asta, puțin ciudat ?
Da, e evident că e ciudat.
Pot... ?
Să mă prezint. Sunt Sakuma, psihiatrul.
D-le Oita,
îți amintești să fi văzut ceva sclipitor ?
De exemplu...
ceva de genul ăsta ?
Hm ? Nu...
Ai vorbit cu cineva înaintea crimei ?
Nu.
Oare e adevărat ? Încearcă să-ți amintești.
Nu vreți să terminați cu chestia aia ?
Continuă, Sakuma.
Haide, continuă !
D-le Oita !
Ai vorbit cu cineva. Suntem siguri de asta.
Știm că ai făcut-o. Uită-te la lumină !
Nu, n-am întâlnit pe nimeni.
Ba da, ai întâlnit. Cine a fost ?
Cum îl cheamă ?
N-a fost nimeni !
Takabe, ajunge !
D-le Oita...
trebuie să fi văzut o lumină ca asta.
Era cineva acolo ?
Cineva ți-a spus să faci asta, nu-i așa ?
Cine era ?
Cineva...
a fost, poate, acolo.
Cineva...
- A fost acolo ? - Nu știu.
Bineînțeles că știi. Cine a fost ?
Spune-mi, te rog, cum îl cheamă.
- Cum îl cheamă ? - Da, numele lui. Cum îl cheamă ?
Numele lui... nu avea nume.
Nu ? Ce vrei să spui ? D-le Oita, uitați-vă la lumină.
Ajunge !
Mă scuzați...
mi-e sete.
E sub hipnoză ?
Nu putem fi siguri de asta.
Dar reacția sa nu a fost normală.
Normală sau nu, eu decid asta.
Termină să mai traumatizezi oamenii.
Sakuma, nu-l consiliem pe omul ăsta. Îl interogăm. Ai înțeles ?
- Nu te mișca. - Dar...
Stai acolo.
D-le Oita !
Ce-ai făcut mai înainte ?
Mai înainte ? Nimic...
Ce ai în mână ?
Asta ?
Nu știu.
Nimic special, după mine.
Spune-mi despre ceea ce tocmai ai făcut.
Mă gândisem la tipul ăsta... Tamura, colegul meu.
Asta e tot.
Nimic mai mult...
decât atât.
Cât timp va dura ?
D-le Takabe !
Unde ești ? Încă o crimă la toaleta din parcul Chuo ! Vino repede !
Doar că...
ni s-a raportat despre un tip suspicios la spitalul din Shiomicho.
Oita l-a spitalizat acum 3 zile.
- Amnezie ? - Aparent.
- Unde e ? - Nu e în salonul său.
- Atunci, unde e ? - Se pare că n-a ieșit din incintă.
Știu că ești aici.
Ieși afară ! Vino spre mine !
Unde ?
Aici.
Dar... nu știu unde este "aici".
În cazul ăsta, vin eu la tine.
Unde ești ?
Arată-te.
Cine ești ?
Poliția.
Cine ?
Un ofițer de poliție.
Înțelegi întrebarea mea ?
Am câteva întrebări să-ți pun.
Aș dori să-mi vorbești despre tine.
Eu sunt cel care pune întrebări, aici ! Tu, răspunzi !
Cine ești ?
Unde ești ?
Cine ești ?
Inspectorul Takabe !
Termină cu glumele !
Numele ?
L-am uitat.
Adresa, vârsta ?
Nu știu.
De când ești spitalizat aici ?
Unde ?
În spitalul Shiomicho.
D-șoara Miyajuma te-a examinat.
Unde ?
Mă scoate din sărite !
Ai întâlnit vreodată pe vreuna din aceste persoane ?
Nu-mi amintesc.
Dar...
această persoană ?
Nu o cunosc.
Acea persoană ești chiar tu.
Semănăm.
Deci, de un lucru suntem siguri:
acela ești tu, da ?
Nu-l cunosc pe acest om.
Să fiu eu ?
Cine ești ?
Inspector de poliție. Dar de asta... ce zici de asta ?
Cadavre.
- Îți plac astea ? - Nu.
Dacă nu-ți plac de ele, de ce le ai ?
E slujba mea.
Slujbă ?
Care-i slujba ta ?
Acum, treaba mea e să-ți pun întrebări.
De ce ?
Pentru că tu ești o importantă sursă de informații.
Eu ?
De ce ?
Am găsit amprentele tale în casa lui Hanaoka.
Așadar, că-ți amintești sau nu, e clar că îl cunoști.
Oh, la asta te referi ?
Știi multe, inspectore.
Nu și ce e în capul tău.
În capul meu ?
Aici ?
Atitudinea ta nu e în folosul tău.
De ce ?
Exact... Încearcă să-ți amintești totul de la început.
Recunoști că ai fost în spitalul Shiomicho ?
Ești de-acord cu asta ?
Ce e ? De ce ridici vocea ?
Pentru că nu vrei să răspunzi.
De ce ?
Răspunde la întrebările mele.
Pot să fumez ?
Nu !
Takabe !
Inspectore...
Da ?
Vorbește-mi mai multe despre tine.
După ce vorbești tu.
Termină ! Lasă-l în pace !
Trebuie să-l examinez amănunțit,
însă văd simptomele tipice psihozei.
Nu te lăsa manipulat de el.
Numai o să te exaspereze.
Hei, ești în regulă ?
Da, e-n regulă.
Am plecat la minimarket și m-am pierdut.
Înțeleg.
Vom avea nevoie de perii de dinți.
Vom avea nevoie, nu-i așa ?
Dacă ajungem la hotel fără perie de dinți, vom avea neplăceri, nu ?
Nu crezi ?
Mă voi duce eu la cumpărături, bine ?
Ești obosit, văd bine.
Nu trebuie să faci totul în locul meu.
Știi... la fel de bine am putea să nu plecăm niciunde.
Vom face această călătorie. Nu încape în discuție.
La următorul meu concediu.
Fără îndoială.
Hei...
Reține toate bunurile tipului ăluia.
Dar... e un martor, nu un suspect !
Nu-mi pasă ! Executarea !
Ce-i asta ?
O urmă de arsură... destul de recentă.
Probabil că a atins vreun metal încins...
... ceva rotund și fierbinte.
Rotund și fierbinte ?
Pe aici.
Nu-i nimeni acasă.
- Aveți cheile ? - Da.
D-l Mamiya are ceva probleme ?
Depinde de ceea ce voi găsi.
Înțeleg. Faceți-vă meseria.
O clipă !
Când l-ați văzut ultima dată pe d-l Mamiya ?
Acum 6 luni, cred.
Nu vin prea des aici.
A plătit chiria cu un an în avans.
Dacă aveți nevoie de mine, sunt jos.
Mesmer la Paris [N.T. Mesmer a inițiat terapia prin hipnoză]
Mesmer
Magnetismul animal și consecințele sale psihologice
Mamiya Kunihiko, Universitatea de medicină din Musashino
Depresie...
Mesmer...
Mesmerism
Sakuma... am aflat cine este omul nostru.
Mamiya Kunihiko.
Până în urmă cu 3 ani a studiat psihologia.
Profesorii săi spun că venea foarte rar la cursuri.
Da, exact ca tine.
Apoi s-a mutat și s-a angajat cu jumătate de normă într-o fabrică de deșeuri.
Probabil că acolo s-a ars.
A dispărut acum 6 luni.
Nu. Nu știu ce a făcut.
Spune-mi, Sakuma...
ai auzit de un anume "Mesmer" ?
Bine, am înțeles. Mă întâlnești când revin.
Ce nu-i în regulă ? Ce s-a întâmplat ?
Nu mă speria ! Nu te simți bine ?
De ce te-ai întors atât de devreme ?
Nu-i nimic, doar...
E bolnav. L-am mutat la spital.
- Cu autorizarea cui ? - A mea.
- Vrei să-l îndepărtezi de mine ? - Da.
E periculos, pentru tine, să continui să vorbești cu el.
Nenorocitule !
Hei ! Ce e cu Mesmer ?
O să-l întreb pe el !
Vizitele sunt interzise.
Deschide !
Dă-te la o parte !
Ce ai ? Îți tremură mâna.
În sfârșit, am aflat.
Mamiya Kunihiko...
... acesta e numele tău.
Aha...
Mamiya...
... cine e omul ăsta, "Mesmer" ?
Cine ?
"Mesmer".
La universitate l-ai studiat pe Mesmer...
și sugestia hipnotică.
Ce ?
Că-ți amintești sau nu...
eu te voi aresta și te voi deferi Parchetului,
sub acuzația de instigare la crimă.
Și totul se va termina.
Ți-o închipui pe soția ta moartă, nu-i așa ?
E bolnavă, nu ?
Trebuie să fie greu să o îngrijești acasă.
De unde ai auzit de asta ?
Inspectorul mai tânăr mi-a spus.
Te deranjează...
să se vorbească despre soția ta ?
Puțin contează.
Am tot timpul din lume.
Oricum, nu poți fugi de aici.
Tu ești cel care vrea să fugă.
Știu bine ce vrei să faci.
Spune-mi orice ai chef.
De asta ai venit, nu ?
Mamiya, ai practicat sugestia hipnotică asupra criminalilor, nu ?
Trebuie să fie greu să fii detectiv cu o soție nebună.
Taci din gură !
Îți faci singur viața grea încercând să-ți separi munca de viața privată.
Cum ai făcut-o ?
Detectiv sau soț...
care din ei ești tu cu adevărat ?
Cum i-ai hipnotizat ?
Nu ești niciunul din cei doi, cu adevărat.
Adevăratul "tu" nu există !
Și soția ta știe asta.
Cum i-ai hipnotizat ?
Uite !
Ai dreptate !
Nevasta mi-e o povară.
Nu aveam nevoie de tine ca să realizez asta !
Sunt detectiv.
Am fost învățat să nu-mi arăt niciodată sentimentele, nici măcar față de familia mea.
Și iată rezultatul !
N-o înțeleg.
Ea nu știe ce mă chinuie pe mine.
Știu că e numai vina mea. Și ce-i cu asta ?
Ce altceva ai putea face ?
Exact ! Ce altceva aș putea face ?
Uite...
așa crezi că vroiam să se termine ?
Toți ar trebui să ne relaxăm, să ne bucurăm unul de altul, să trăim în liniște.
Dar societatea nu e așa !
Exact... Societatea e rea... Unde am ajuns !
Din cauza unora ca tine.
Din cauza unor criminali ca tine capul meu mereu e...
pe punctul de a exploda !
În timp ce lunatici ca tine se amuză,
noi, oamenii cinstiți, o luăm razna !
Toată viața mi-am petrecut-o având grijă de soția mea !
Dacă n-ați fi existat...
lucrurile ar fi mers bine între soția mea și mine.
Îi voi ierta totul...
însă vouă, nimic !
Ești incredibil !
Îți place să mă asculți ?
Da.
Bine.
Acum e rândul tău.
Îmi vei povesti totul.
Care-i problema ?
Nu poți vorbi fără bricheta ta ?
Ține.
Ești nemaipomenit, știi ?
Apa aceea...
te va liniști.
Te va face să te simți bine...
... gol...
Te vei naște din nou...
exact ca mine.
E-n regulă, d-le Takabe ?
Tu ai fost ?
Tu i-ai vorbit de mine ?
Nu... păi, știți... nu înceta să-mi tot pună întrebări, și...
Mesmer a fost un medic austriac din secolul XVIII...
... primul om care a studiat hipnoza.
Pe atunci, hipnoza nu era recunoscută ca o terapie medicală.
Înșelătorie, magie, manipulare...
... ăsta era statutul ei.
Și ?
Și în zilele noastre Mesmer este o mare necunoscută.
Unii spun că acesta a studiat cu adevărat magia și alchimia.
Și Mamiya o făcea tot pentru sine ?
Imposibil.
În orice caz...
diagnosticul va fi simplu.
Ar putea fi pur și simplu un megaloman.
Dar nu e.
Indubitabil și-a pierdut memoria, însă din orice alt punct de vedere e perfect normal.
În același timp însă, are o personalitate extrem de complexă.
Da ?
Înțeleg.
Nu vorbi cu el.
Nu se știe ce se poate întâmpla.
Nu te implica prea mult !
Știu.
D-le Mamiya...
ne-ați putea spune cum vă numiți, când v-ați născut și celelalte...
... sau orice vă amintiți ?
Deci ? N-aveți nici o amintire personală ?
Nu.
D-le Mamiya...
conștientizați în ce situație vă aflați ?
Mă refer la acuzațiile împotriva dvs.
Cine sunteți ?
Fujiwara, directorul cartierului general al poliției.
Deci, d-le Mamiya...
înțelegeți de ce sunteți, acum, aici ?
Poftim ?
Nu puneți întrebări, răspundeți la ele.
Ce întrebare ?
Instigarea la crimă e o crimă pasibilă de pedeapsa cu moartea.
Înțelegi asta ?
E șeful tău ?
Da.
Ce om plictisitor !
D-le Mamiya, răspunde-mi la întrebare.
Cine sunteți ?
Fujiwara, de la cartierul general.
Cine ?
- Te crezi deștept ? - Cine sunteți ?
Takabe, ce are tipul ăsta ?
- Vă întreb cine sunteți. - Răspunde-mi la întrebare !
Foarte bine.
Repet întrebarea.
D-le Fujiwara-de-la-cartier...
cine sunteți ?
Ce vrei să știi despre mine ?
Gândește prin tine însuți.
Îmi pare rău !
Trebuie să înțelegeți, e amnezic.
Ce idioți !
Nu înțeleg nimic.
Nimic despre mine... nimic despre tine.
D-le inspector...
îmi auzi glasul ?
Mi-l auzi, nu ?
Asta demonstrează că ești o persoană specială.
Știai asta de la început.
Și eu știam.
Ești deosebit de ceilalți.
De fapt...
tu poți înțelege adevăratul sens al cuvintelor mele.
Luați-l !
Trebuie să fie cald în Okinawa !
O să mâncăm o mulțime de bunătățiuri !
Ce-ai vrea să mănânci ?
Fumie, nu mergem în Okinawa.
Da...
Cu siguranță...
marea trebuie să fie superbă.
Cum am mai puțin de lucru, voi veni după ea.
Înțeleg.
Iau eu geanta.
Mergem ?
La revedere, doctore. Și mulțumesc.
D-le Takabe...
Nu e bine să exagerați cu munca.
După mine...
dvs păreți mai bolnav decât soția dvs.
Mă scuzați, n-am bonul. Nu-l mai găsesc.
A fost acum o săptămână, nu ?
Exact.
Pe numele Takanabe, nu ?
O clipă, vă rog.
Îmi pare rău, d-le, dar nu e aici.
Nu se poate...
Poate l-ați luat deja ?
Nu.
Sau poate s-a ocupat soția dvs de asta ?
Nu.
Vă pot lua farfuria ?
Da.
Da ?
Tu ești, Sakuma ?
Poftim ?
Nu, nu sunt ocupat.
Acum ?
Vroiam să-ți arăt ceva.
Ce ?
Un film despre terapia prin hipnoză. Cei de la universitate l-au transferat pe bandă video.
E, fără îndoială, cel mai vechi material filmat despre hipnoză în Japonia.
Probabil a fost filmat la sfârșitul secolului XIX.
Ai văzut ? Mâna omului...
Trebuie să te uiți de aproape... Vezi, acolo !
Forma literei X... o vezi ?
Asta e tot ?
Da.
Ce vrea să însemne ?
Numele pacientei era Murakawa Suzu.
Era tratată pentru isterie.
Asta e tot ce figurează în raport.
Conform arhivelor poliției,
a fost arestată în 1898 pentru uciderea propriului fiu.
În ce privește metoda, se pare că...
i-a tăiat gâtul în formă de cruce.
Asta e tot ce se știe.
Mamiya a văzut filmul ăsta ?
Puțin probabil...
Nu există nici o șansă
ca un student, până și la medicină, să poată vedea așa ceva.
Și chiar dacă ar fi văzut...
asta n-ar putea în nici un fel să-i explice acțiunile.
Cine e persoana din spatele camerei ?
Nu se știe.
Știm, însă, de ce nu și-a arătat fața la cameră.
Știi cum i se spunea hipnozei, în Japonia,
în acea vreme ?
"Descântarea sufletului".
Cam același lucru cu spiritismul sau clarviziunea...
Ocultismul întotdeauna
a fost reprimat de autorități, indiferent de epocă.
Pentru a scăpa criticilor în perioada guvernării Meiji,
această terapie nu a putut fi practicată
decât în cadrul unor ceremonii secrete.
EREZII
Mesmerianismul
Sakuma...
Da ?
Atunci, ce este Mamiya ?
Care-i părerea ta ? Spune-mi.
Un misionar.
Un misionar ?
Trimis în lume să proslăvească ceremonia.
Scuze, doar îmi închipuiam unele lucruri.
Ce-am spus ?
Takabe, nu mă lua în serios !
Sunt puțin obosit.
Să ne oprim aici, pentru astăzi.
M-am entuziasmat... și-am mers prea departe !
Sakuma !
Ce-i aia ?
Oh, asta ?
Credeam că mă ajută să gândesc...
Să te gândești la ce ?
Păi... să vedem....
... nu știu !
Ai fost să-l vezi pe Mamiya, nu ?
Nu.
Ba da, l-ai văzut.
E ciudat...
nu-mi amintesc de asta.
Suspectul Mamiya Kunihiko rămâne de negăsit.
Martorul care l-a văzut în apropierea gării Kawasaki s-a înșelat.
În absența altei informații valabile,
zona de căutare s-a extins din Tokyo și Saitama
în toată regiunea Kanto...
Un moment, vă rog.
D-l Takabe...
Înțeleg...
Ajungem imediat.
Corpul doctorului Sakuma a fost dus la spital.
E fără îndoială o sinucidere. S-a spânzurat.
Și-a legat mâna dreaptă de țeavă...
... destul de straniu.
Iată-te, inspectore !
De ce m-ai lăsat să fug ?
Știi de ce ?
Lăsându-mă să fug,
ai fi putut afla adevăratul meu secret.
Doar tu singur...
Nu trebuia să faci asta, sincer.
Oricine vrea să-și întâlnească propriul eu vine în mod obligatoriu aici.
E destinul.
Acum îți amintești ?
Îți amintești... tot ?
Da ?
Acum e și pentru tine, sfârșitul.
Înspăimântător... inimă de...
Mâna sa... vindecătoare...
... calea spre vindecare... ... nu...
Ia sabia...
Omul... ca roua...
Vindecat... oh... de toamnă ! ... valuri... iarnă...
... cade... zăpada... E... vindecător.
Ia... în mână... vindecat.
Să vă aduc cafeaua ?
În regulă.
Trimite o mașină la secție.
Cafeaua dvs, domnule.
Traducerea și adaptarea: gligac2002@yahoo.com