Deschideți, pentru Dumnezeu.
Am fost atacat de tâlhari.
Turci?
Turci, moldoveni, greci...
Ce mai contează?
Pentru mila lui Dumnezeu, lăsați-mă înăuntru.
Acei barbari mi-au ucis escorta, mi-au furat bagajele, caii.
Sunt rănit. Nu mai am nimic.
Plecați, domnule.
Nu deschidem ușa asta nimănui.
Găsiți un adăpost pentru noapte.
Mâine în zori, luați poteca care duce spre vest.
Mergeți mai departe și nu vă opriți.
Veți da de reședința bătrânului Gorcha.
El vă va oferi hrană și un cal pentru călătoria dumneavoastră.
Gorcha, spuneți?
Foarte bine.
Orice s-ar întâmpla, nu vă opriți pe drum.
Pădurea asta abundă în multe alte pericole.
Rămas bun, domnule.
ÎNTR-UN FILM DE ADRIEN BEAU
VÂRCOLACUL BAZAT PE O POVESTE DE ALEKSEY TOLSTOY
Nu mă răniți.
Doamnă, eu sunt Marchizul Jacques Antoine Saturnin d'Urfé.
Trimis diplomatic la Regele Franței.
Scuzați-mă, domnule.
M-am rătăcit pe drum. Caut
reședința bătrânului Gorcha.
Mi s-a spus că el ar putea să mă ajute.
Ce s-a întâmplat aici?
E mâna turcilor?
Ce s-a întâmplat cu locuitorii?
Așează-te.
Vrea să-l vadă pe bătrân.
Mulțumesc foarte mult.
Mi-e foarte foame.
Doamnă, permiteți-mi să mă prezint.
Sunt Marchizul Jacques Antoine Saturnin d'Urfé,
trimis diplomatic la Regele Franței.
Hei, Anja.
Tată.
Vlad.
Tatăl vostru s-a întors.
Slavă Domnului.
Jegor.
Cât mi-a fost de dor de tine.
Ce fel de costum e ăsta?
S-a trezit Tatăl?
Cine-i ăsta?
Domnule, sunt Marchizul Jacques Antoine Saturnin d'Urfé,
trimis diplomatic la Regele Franței.
Un incident nefericit a făcut să-mi pierd
escorta și bagajele.
Mi s-a spus că un om pe nume Gorcha mi-ar putea da
un cal ca să-mi continui călătoria.
Odată ajuns în siguranță,
mă voi asigura că acest domn va fi bogat recompensat.
Asta e într-adevăr casa bătrânului Gorcha.
Noi suntem copiii lui.
Eu sunt Jegor, fiul său cel mare.
Și aceasta este soția mea, Anja,
fiul nostru, Vlad,
fratele meu, Piotr,
și sora mea, Sdenka.
Nu avem obiceiul să primim oaspeți, domnule,
cu atât mai puțin oaspeți de rangul dumneavoastră.
Dar sunteți binevenit aici.
Vom face tot ce putem ca să vă ajutăm.
Jegor, nu mai avem cai.
Anja.
I-au luat pe toți.
Știu unde să găsesc.
O să mă duc să-ți găsesc unul mâine.
Vă mulțumesc, domnule.
Este foarte generos din partea dumneavoastră.
Nu v-a scăpat din vedere,
faptul că satul nostru a fost jefuit de turci
acum puțin peste o lună.
Am făcut tot ce am putut ca să-mi apăr familia și casa.
După aceea,
m-am alăturat supraviețuitorilor de pe aceste meleaguri
care se hotărâseră să ia armele.
I-am urmat.
Le-am întins o capcană
și ne-am răzbunat.
Am tăiat gâtul la o duzină dintre ei.
Din păcate, șeful lor,
infamul Alibek, ne-a scăpat.
Asta e interesant. Se întâmplă că și eu,
fac parte dintr-o familie faimoasă pentru faptele sale.
Nu, nu împotriva turcilor
ci împotriva Lorzilor de Beaujeu
în secolul al XIII-lea.
Mă duc să-l salut pe tatăl meu
și să mă asigur că vă poate vedea.
Tată?
Camera lui e goală. Unde e?
Răspunde-mi. Unde e?
A plecat.
Ce vrei să spui, a plecat?
S-a dus să lupte.
Să lupte?
Și-a luat vechiul muschet și a plecat.
Nu a vrut să fie numit un laș într-o zi.
Dar asta e o nebunie.
Cum ați putut să-l lăsați să facă asta?
La vârsta lui?
În starea lui?
Unde s-a dus? În ce direcție?
Ce a zis?
Copiii mei...
Eu plec.
Așteptați-mă șase zile.
Dacă nu mă întorc în șase zile,
rugați-vă pentru mine
pentru că asta va însemna că am fost ucis în luptă.
Dar dacă vreodată,
Doamne ferește,
m-aș întoarce după cele șase zile,
vă poruncesc să uitați că am fost tatăl vostru
și să nu mă lăsați înăuntru,
orice aș spune sau aș face,
pentru că atunci n-aș fi decât un Vârcolac blestemat.
Ce se întâmplă aici, pe pământ?
V-ați pierdut cu toții mințile?
Când a plecat?
La ora șase, vor fi exact șase zile.
Dacă așa stau lucrurile, să fim gata să-l primim.
Anja, pregătește cina. Nu te zgârci cu nimic.
Sdenka, du-te și culege-i mure,
iar tu, schimbă-te de haine.
Haideți.
Vă mulțumesc foarte mult pentru supă.
A fost delicioasă.
O să vă mai servesc.
Nu, mulțumesc.
Scuzați-mă. Vă pot pune o întrebare?
Am auzit un cuvânt pe care nu-l cunosc.
Ce este un Vârcolac?
Nu știu.
Cumnata dumneavoastră nu este foarte prietenoasă.
Și totuși, asta a fost pieirea ei.
Ce vrei să spui?
Biata fată,
îndrăgostindu-se de primul vagabond care i-a ieșit în cale.
Toată lumea știe.
De aceea nimeni nu a vrut să o ia de soție.
Din păcate, trebuie să rămână aici,
cu noi,
pentru totdeauna.
Nu ne-ar deranja asta,
dar își petrece timpul visând cu ochii deschiși
și murmurând rugăciuni și făcând
lucruri ciudate.
Cred că e nebună.
Ei bine,
vă mulțumesc foarte mult pentru supă.
Ce scenă fermecătoare.
Ați vrea să vă ajut la cules?
Vă plac murele?
Da, sunt înnebunit după ele.
Mi-e groază de ele.
Trebuie să vă faceți mari griji pentru tatăl dumneavoastră.
Nu.
Spune-mi. Ce este un Vârcolac?
Care-i rostul? Oricum nu mă vei crede.
Spune-mi oricum. Îmi place să descopăr lucruri noi.
Sunt unele lucruri despre care e mai bine să nu se vorbească.
Dacă spui tu.
Sdenka.
Frumoasă Sdenka,
ochii tăi sunt ca flăcările care luminează...
Uite, un măr.
Ferește-te să ne judeci, străine.
Așa cum ne vom feri și noi să facem la fel cu tine.
De ce mă chinuiești așa, țărancă?
De ce atâta cruzime?
Hai. Nu ne vede nimeni.
Stai.
O să-ți arăt ceva.
E locul unde îmi place să fac baie în secret.
Urmează-mă.
Așteaptă-mă.
Unde ești?
Urmează-mi vocea.
Ajutor.
Imaginează-ți dacă s-ar întâmpla ca cineva să cadă,
imaginează-ți craniul lovindu-se de stâncile de dedesubt.
Auzi sunetul îngrozitor de oase crăpate?
Înfricoșător, nu-i așa?
Aș fi vrut să-ți dau brațul,
dar cred că ai avut destul pentru o zi.
În orice caz, nu faci față
cochetăriilor perverse de la curtea franceză.
Curtea franceză?
Da, curtea.
De ce?
Te interesează?
Spune-mi oricum.
Care-i rostul, doamnă?
Unele lucruri e mai bine să nu fie spuse.
Mi-e dor de curte.
Cel mai mult mi-e dor de bucătăria franceză,
de cine,
și de conversația femeilor frumoase,
pentru că aici sunt puține.
Împărtășesc părerea dumneavoastră.
Apropo de bucătărie, ați gustat-o pe cea a Anjei?
Mi-e dor de petreceri...
de baluri...
și de dans.
Ce faci?
Sarabanda
sau menuetul.
E ridicol. Oprește-te.
Sigur că nu. E prea amuzant.
Vrei să încerci?
Niciodată.
Ce-i asta?
O hartă a Europei.
Uită-te.
Arată toate drumurile?
Drumurile, munții, râurile, da.
Vezi, Franța e aici,
iar noi, suntem...
pe aici.
Aș vrea să plec de aici
și să mă duc oriunde altundeva.
Doar tristețe și brutalitate înfloresc pe pământurile noastre.
De ce rămâi?
Unde aș pleca?
Toate amintirile mele sunt aici.
Stânca aia e singurul meu prieten,
și mă voi arunca de pe margine
în ziua în care nenorocirea mea va fi desăvârșită.
Iubesc viața.
Dar nu e lucrul meu preferat.
Dar ce vrei să spui?
Îl chema Jovan.
Nu era de aici, și nu avea nici viitor,
nici bani ca să-mi dea,
dar îl iubeam.
Voiam să fugim departe de toate astea.
Din păcate, cineva a aflat.
Trebuia să ne întâlnim pe stâncă la miezul nopții.
Am așteptat mult,
foarte mult timp...
și am auzit împușcătura.
M-am dus acasă la culcare.
L-am îngropat aici.
Așa că, aici rămân deocamdată visurile mele.
Dar visurile mele încă îmi vorbesc.
Toate lucrurile vorbesc celor care știu să asculte,
chiar și morții.
Dă-mi mâna.
Mâna mea?
Uite.
Ce oribil.
Oricum, nu mai cred în soartă.
Evident, tu nu ai una.
Sdenka.
Clopotul.
E ora șase.
Nu s-a mai întors.
Tatăl nostru nu mai e în viață.
Nimic nu dovedește că e mort.
El însuși a zis-o.
Taci, idiotule. N-am zis că poți vorbi.
Nu mai vorbi pe tonul ăsta.
Tăceți cu toții. Eu sunt cel mai mare.
Și-mi datorați ascultare.
Doamne, Tată.
Tată.
Respiră.
Stai.
Cât timp a fost aici?
Sunt sigur că a fost aici zile întregi,
tatăl nostru.
Nu mai face asta, Jegor.
Ar trebui să-ți fie rușine.
Tată, sunteți rănit? Așezați-vă. Are nevoie de aer.
Tată, mă auziți?
Câinele ăla...
Cineva să-l închidă.
Nu.
Piotr, ascultă.
În sfârșit.
Ar trebui să mâncați ceva, Tată.
O să-l îngrop.
Vă doare foarte tare, Tată.
Ce nebunie
să plecați singur să luptați cu turcii,
la vârsta dumneavoastră.
Mai ales că eu deja mă dusesem la luptă.
Alibek.
O să-l atârnați deasupra ușii.
Așa, toată lumea va ști că a plecat pentru totdeauna
și că a murit de mâna lui Gorcha.
Cum e posibil?
De mine râzi, micuțule?
Da, bunicule, ești amuzant.
Bu.
Cât iubesc copilul ăsta.
Există oare o comoară mai pură pe toată lumea
decât această privire inocentă?
Haide. E târziu.
Nu.
Vlad, vino la culcare.
Tată, trebuie să vă spun, avem un oaspete la masă.
E un străin.
Un lord bogat care s-a rătăcit pe pământurile noastre.
Și-a pierdut calul și mâine, eu mă duc...
Sper ca lordia sa să ierte modestia casei mele.
Suntem doar niște oameni simpli.
Și dacă manierele noastre i se par grosolane,
să știe că nu avem obiceiul de a primi
curteni pudrați la masă.
Ce?
Dar eu sunt foarte obosit,
așa că lordia sa să mă scuze. Vom vorbi mâine.
Cineva să mă ducă în camera mea și să mă pună la culcare.
Câinii nu gândesc.
Creierele lor, mai înguste decât cele ale oamenilor,
fac imposibil...
să judece
sau să se angajeze în speculații.
Dar când un câine te iubește, iubirea lui este necondiționată.
Și asta e valabil indiferent cine ești,
indiferent cum poți părea celor care gândesc,
speculează,
și judecă.
Uite.
L-ai pierdut.
Vă mulțumesc, domnule.
Haide.
O să te conduc în camera ta.
Aici e.
Sper că o să ți se pară potrivită.
Da, e perfectă.
Vă mulțumesc foarte mult.
Noapte bună, domnule.
Noapte bună, Piotr.
Ce faci aici?
Dansez. De ce?
Ridică-te.
Yegor vrea să vorbească cu tine.
Bună dimineața.
Domnule, veniți cu mine.
Yegor, fiul tău, nu știu ce are.
Nu acum, Anja.
Nu înțeleg.
Am stat la căpătâiul lui toată noaptea.
Sigur am ațipit
pentru o oră sau două, cel mult.
Dacă ați ști ce rușine mi-ar fi
dacă i s-ar întâmpla ceva.
Trebuie să mă duc să-l caut.
Lasă-mă să vin cu tine.
Nu, o să mă duc singur.
Evident, va trebui să așteptați după calul dumneavoastră.
Înțeleg.
Jegor, te implor să mă asculți.
Are febră.
Nu mănâncă.
Anja, calmează-te. Lasă-mă să trec.
Pentru tatăl tău, ești gata să-ți abandonezi fiul.
Deci, ce fel de om ești?
Anja.
E doar febră. Trebuie doar să-l pui la culcare.
O să mă întorc diseară. Nu-ți face griji.
Vă mulțumesc, domnule.
Mi-e teamă că o să înnebunesc.
Ce s-a întâmplat?
Am avut un vis teribil aseară.
Am auzit ceva.
Ca o voce șoptind acolo jos,
în camera lui Vlad.
M-am ridicat.
Am așteptat ca ochii mei să se obișnuiască cu întunericul,
dar nu s-au obișnuit.
Am vrut să-l strig pe Vlad,
dar n-am îndrăznit.
Eram îngrozită de ideea că cineva m-ar putea auzi.
Și dintr-o dată, în depărtare,
s-a auzit un sunet,
un sunet obscen
și respingător...
ca un sunet de mestecat umed.
Mâinile mele s-au lovit de ceva.
Era pătuțul lui.
Dar Vlad nu era în el.
M-am uitat, dar tot ce am găsit
a fost un cearșaf umed și murdar.
Și apoi aerul s-a umplut cu un miros urât
care era insuportabil. Iertați-mă.
Ce are?
Nimic.
E ciudat. Și eu am avut un vis tulburător aseară.
Haide.
O să moară?
Dacă nu facem nimic, foarte probabil.
Ce crezi?
Avem nevoie de ramuri de păducel
și flori de usturoi și lemn de plop tremurător.
Plop tremurător? Știu unde crește.
Dar unde mergem?
Ramura aia din stânga ta o să fie bună.
Piotr, rupe crenguțele
și taie-o la vârf, cât mai ascuțită posibil.
O să-mi spui ce facem?
Un țăruș.
Un țăruș? Fie.
Lucrurile din mormânt trebuie să rămână acolo.
Tatăl nostru nu mai e tatăl nostru.
O hoit infect s-a întors în mijlocul nostru
cu singurul scop de a ne suge sângele.
Un Vârcolac nu atacă pe oricine, domnule.
El savurează în mod special sângele rudelor sale apropiate
și al ființelor care-i sunt cele mai dragi.
Ființe care, odată moarte, se întorc și ele.
Familii, chiar sate întregi, au fost decimate.
Iubirea e un blestem de unde venim noi.
Unii spun că, pentru a le îmbiba balele,
ei mestecă giulgiul în care au fost îngropați.
Mestecă ca porcii în timp ce ne spionează.
Serios?
Sunt lipitori perfide, malefice, domnule,
și nimic nu le poate ucide.
Pentru a le împiedica să facă rău,
trebuie să le ardem casele,
să le stropim cu apă sfințită de un om al Domnului,
sau să le imobilizăm.
Când morții încearcă să se ridice,
singura noastră salvare
e să-i țintuim de pământ.
Să ne întoarcem. E timpul.
Așteaptă-mă.
Nu te gândești să-ți omori tatăl?
Trage-ți sufletul, domnule.
În orice caz, mergi într-un ritm bun.
Le-ai întrece pe prietenele mele de la curte,
pentru că, orice ai crede despre mine,
am și eu prietene,
de care sunt foarte apropiat și pe care le respect mult.
Să-ți fie de bine.
E foarte amuzant. Ele nu prea merg pe jos
și în general se mișcă doar
de la un fotoliu la altul.
Să le fie de bine.
Pentru distanțe mai mari,
ele cer un scaun portativ. Îți imaginezi?
E fascinant, într-adevăr.
Chiar ăsta e momentul să vorbim despre curte?
Voi aveți toți simțul ăsta extraordinar al momentului oportun în Franța?
Haide.
Ho hei.
Nu înțeleg.
Am căutat peste tot. Nu-i nicio urmă de el.
O să lăsăm felinarele aprinse
și ușa întredeschisă
în cazul în care se întoarce în seara asta.
Cât despre calul dumneavoastră, domnule...
Nu e o prioritate. Nu vă mai bateți capul.
Ce-i asta?
Dați-vă înapoi.
Ce i-ai făcut fiului meu?
Jegor.
Răspunde-mi, ticălosule.
Lasă-l.
Tu știi ce se întâmplă.
Bătrânul ne-a avertizat el însuși.
Cei care refuză să deschidă ochii
vor răspunde pentru nenorocirile care ne așteaptă.
Și dă jos haina aia. Nu e a ta.
Își pierd mințile cu poveștile astea băbești.
Când mă gândesc că și fratele meu crede în ele.
Ei bine, asta nu mă miră prea tare.
Știi cu ce se juca el când era copil?
Cu panglici.
Sigur crezi că eu și tatăl meu suntem brute.
Dar ar trebui să știi că această familie e încă în viață
datorită nouă,
și cu siguranță nu datorită talismanelor și cântecelor lor.
Dumneavoastră, un om educat, nu o să-mi spuneți
că dați crezare existenței Vârcolacilor?
Nu știu.
Nu.
Sigur că nu.
De ce nu și vampiri, cât timp suntem la subiect?
Da.
Vlad.
Apropie-te...
Micuțule.
Întoarce-te. Unde te duci?
Vlad. Vlad.
Trezește-te.
Mă auzi?
Unde ești?
Arată-te, domnule.
Domnule.
Dacă nu aș fi atât de îndatorat față de ospitalitatea dumneavoastră,
aș începe să am îndoieli în legătură cu
intențiile dumneavoastră față de micuțul ăsta.
Apropie-te.
Da.
Vă interzic să vă apropiați mai mult.
Vă avertizez, sunt înarmat.
Această rapieră legendară l-a însoțit pe bunicul meu
în războaiele italiene,
și nu voi ezita să o folosesc.
Așa că, veniți aici.
Deci, ca să-mi protejeze familia
lordia mea rămâne alături de noi.
Lordia mea e prea amabilă.
Dar nu cumva de fapt fustele fiicei mele îl țin pe loc?
N-ați fi primul, știți.
Vă înșelați, domnule.
Intențiile mele nu pot fi mai oneste.
E adevărat că simt o afecțiune profundă pentru Sdenka,
dar ea nu e nicidecum de vină.
Știu asta.
Lordia mea e admirabilă.
Inima lui e pură.
Sângele lui e nobil.
Și dacă ar insista să rămână printre noi,
n-aș avea de ales decât să-l accept printre noi,
și fără îndoială că aș ajunge
să-l iubesc.
Jegor. Jegor.
Fiul tău. Tatăl tău.
Vipera e-n cuibul ei
Și lupul doarme astă seară
Totul e liniște, micuțule
Ai grijă să nu faci niciun zgomot
Vipera e-n cuibul ei
Și lupul doarme astă seară
Totul e liniște, micuțule
Ai grijă să nu faci niciun zgomot
Vipera e-n cuibul ei
Și lupul doarme astă seară
Totul e liniște, micuțule
Ai grijă să nu faci niciun zgomot
Vipera e-n cuibul ei
Și lupul doarme astă seară
Totul e liniște, micuțule
Ai grijă să nu faci niciun zgomot
Priviți rodul neglijenței noastre.
Tată, slavă Domnului, v-ați întors.
Ce i-am făcut copilului ăsta?
Ce i-am făcut soarelui bătrâneții noastre?
Era cel mai bun dintre noi.
Din păcate, lacrimile noastre nu-l vor aduce înapoi.
Fii puternic, fiul meu.
Lordia mea.
Ați nimerit bine, domnule.
Din moment ce dumneavoastră sunteți capul acestei familii,
dumneavoastră sunteți cel care ar trebui să binecuvânteze mormântul ăsta.
Auzi?
Binecuvântează mormântul imediat. Îți poruncesc.
Îmi poruncești?
Piotr, cum îndrăznești?
Un fiu dându-i ordine tatălui său?
E nemaiauzit, nu?
Spune rugăciunea.
Și dacă refuz?
Nu mai ești tatăl nostru.
Oprește-te, Piotr, oprește-te.
Nu mai sunt tatăl vostru?
În acest caz, cine sunt?
Acum, Piotr. Fă-o.
Da. Ce mai aștepți?
Fă-o.
Știam eu.
Fetițo.
Ce rușine,
să mă atacați.
Eu, eu am doar iubire pentru voi.
Chiar și pentru tine, fiica mea,
care ne-ai dezonorat atât cu acest vagabond.
Din fericire, vechiul meu muschet veghează asupra acestei familii.
Dar lăsați-l pe Jegor la datoria lui de tată.
Să ne întoarcem.
Nimic nu e mai dulce pentru un tată decât liniștea casei.
Așezați-vă aici liniștit.
Lordiei mele trebuie să-i fie foarte dor de casă.
Cum îi putem ușura durerea?
Știu. Hai să dansăm.
Pune-o pe fiica mea să danseze. Știu că vrei.
Dansează, îți spun.
Gata.
Unde e țărușul?
Piotr îl are. Mă duc să-l aduc.
Gambele lordiei mele trebuie să fie o încântare
pentru tinerele femei de la curtea franceză,
ceea ce pot înțelege.
Fiu, iată-te, în sfârșit.
Să nu răcești.
Uite.
Hai.
Vino cu mine.
Uită-te.
Vezi cât de bine arăți.
Ești ca mine, Jegor. Ești un învingător.
Ești un bărbat.
Fugi. Salvează-te.
Am fost dur cu tine.
Dar nu regret pentru că...
Dă-te înapoi, cadavrule.
Ești mort și tot vii să ne chinuiești.
S-a terminat pentru tine, monstrule.
Yegor, Sdenka, prindeți-l.
Dacă un tată nu e totul pentru copiii săi,
el nu e nimic.
Îngropați-l cu câinele lui.
Sdenka,
ascultă-mă.
Îmi pare rău.
Uită-te la mine, Sdenka. Trebuie să pleci.
Trebuie să pleci acum.
Ia mâinile de pe sora mea imediat.
Totul era bine aici până ai sosit tu.
Tu, străine, ai adus nenorocirea asupra familiei noastre.
Sunt un om de onoare,
un om de cuvânt.
Mâine dimineață, veți avea calul dumneavoastră.
Veți pleca și nu vă veți mai întoarce niciodată.
Dacă vă mai văd vreodată, domnule,
o să vă omor fără să ezit o secundă.
Mami.
Anja. Fugi, Anja.
Nu e fiul tău.
Vlad, micuțul meu.
Anja.
Ascultă-mă. Întoarce-te acasă.
Jegor! Jegor!
Nu are rost.
Nu te aude.
E beat mort.
Nu e fiul tău, Anja.
Tu l-ai îngropat tu însăți, săraca.
Credeai că am uitat de el?
În acest caz, fugi.
Fugi.
Știi ce a devenit.
Crezi că moartea
și toți demonii iadului
ar putea reuși, pentru o singură secundă...
să oprească o mamă
de la a merge să-l sărute pe copilul
care i-a fost smuls de la piept?
Brut.
Sunteți niște brute.
Mami, mi-e frig.
Micuțul meu.
O pasăre.
O auzi?
Ascultă.
Cântă despre sosirea mea.
Ce-ai spus?
Piotr.
Fratele meu drag.
Tu ai fost cel care mi-a trimis pasărea asta.
Tu singur mă mai țineai printre cei vii,
dar ai sosit în siguranță,
și mă alătur și eu ție.
Am împletit păducelul.
Cercul se închide în sfârșit.
Frumoasă pasăre,
du-te și spune-i stâncii mele să-și deschidă brațele ospitaliere...
în vapori de salvie și tămâie.
Mă voi arunca de pe marginea ei.
Du-te,
mică pasăre.
Zboară repede.
Călătoria s-a terminat.
Nenorocirea mea e completă.
Sdenka, nu face asta, pentru Dumnezeu.
Sdenka, întoarce-te.
Eliberează-mă, te implor.
Ca fratele meu să te omoare? Ce idee bună.
Așteaptă aici calul dumneavoastră, domnule, și plecați.
E mai bine pentru toată lumea.
Nu, nu face nimic.
O să plecăm împreună.
O să te duc la curte.
O să-ți arăt grădinile,
balurile.
O să fii fericită,
îți jur.
Curtea...
Cât mi-ar fi plăcut.
Din păcate.
Adio, Sdenka.
Adio, și mulțumesc pentru tot.
Slavă Domnului.
Haide. Trebuie să plecăm.
Ce crezi că faci? Adună-te.
Sdenka, nu e momentul.
Lordia mea are un gust desăvârșit.
De ce?
Sdenka, unde ești?
Domnule, iată-vă, în sfârșit.
Vă datorez o scuză.
M-am lăsat condus de temperamentul meu,
și regret amarnic, prietene.
Întoarce-te, prietene. Întoarce-te.
Sdenka.
Stai.
Să nu-mi porți pică, străine frumos.
Să nu mă urăști
pentru că nu știu cum să fiu liberă,
un destin crud.
Dacă te-aș fi cunoscut mai devreme,
cât de diferită ar fi putut fi viața mea.
Te iubesc.
Nu. Nu.
Fii blestemat.
Nu sări, Sdenka.
Nu mai am mult timp...
dar tu ești liberă.
Dacă ai vreo prietenie pentru mine,
ascultă ce am să-ți spun.
Nu părăsi lumea asta înainte măcar să o cunoști.
E vastă și uimitoare.
Sunt multe pe care le vei iubi.
De exemplu, curtea franceză.
Da, de ce nu?
Arată acelor oameni ce-i frumusețea,
ce e noblețea.
Trăiește-ți viața cum îți place.
Iartă-mă.
Scuză-mă.
DIN JURNALUL DUCESEI DE GRAMONT
VERSAILLES, 7 IUNIE 17..
ÎN JURUL OREI 4 DIMINEAȚA, SERVICITOAREA MEA A VENIT
CU CEA MAI CIUDATĂ CREATURĂ.
O STRĂINĂ RĂTĂCITĂ LA FEL DE PALIDĂ CA O LUMÂNARE,
PARCĂ IMPLORÂNDU-MI PROTECȚIA.
FĂRĂ EZITARE, AM PRIMIT-O.
DUMNEZEULE! CE TRISTEȚE ÎN ACEA PRIVIRE, ȘI TOTUȘI CE GRAȚIE ÎN ACELE MANIERE!
O CUNOSC PE ACEASTĂ COPILĂ SĂRMANĂ DE DOAR CÂTEVA ORE,
DAR SIMT DEJA CEA MAI PROFUNDĂ TANDREȚE PENTRU EA.
CRED CĂ ȘI EA ÎNCEPE SĂ MĂ IUBEASCĂ, DE ASEMENEA...
SCRIS DE ADRIEN BEAU ȘI HADRIEN BOUVIER
Traducere: Zyondyne (Andrei D.)