Iată-l că vine!
Dar de ce, Jean?
CU CÂTEVA LUNI MAI DEVREME…
- Bună, Maria. - Bună ziua, dnă.
Intră!
Vino să cunoști familia.
Vino cu mine.
- Nu ați terminat. - E în regulă.
Intră.
El e soțul meu… Maria.
- Bună, Maria. - Bună ziua, dle.
Fiul meu, Nicolas.
- Bună! - Bună!
Și fiica mea, Sophie.
- Bună! - Bună!
Vrei niște plăcintă?
Nu, mulțumesc. Tocmai am mâncat.
Atunci, o să-ți arăt împrejurimile.
Nu vă grăbiți, terminați desertul.
Nu mănânc desert, sunt la dietă. Pe aici.
O să-ți arăt bucătăria.
Produsele de curățenie sunt sub chiuvetă.
Cuptor, microunde, mașină de spălat.
Știi cum funcționează. Iar aici, vasele curate.
Să mergem să vedem dormitoarele.
Trăim aici de 20 de ani, de când a murit soacra mea.
Soțul meu s-a născut aici, n-a plecat niciodată.
La început, nu mi-a plăcut casa. Prea întunecată și prea mare.
Nu mă simțeam ca acasă.
Așa că Jean a zis: „Scumpo, e casa ta. Decoreaz-o!”
A trebuit să zugrăvim și am mutat jumătate din mobilă la subsol.
Așa…
Camera fiicei mele Sophie.
Nu băga de seamă deranjul, e o cameră de artist.
Camera fiului meu Nicolas,
pe care nu o aerisește niciodată. Știi cum sunt băieții.
Baia,
cu tot cu toaletă.
Și, în ultimul rând, camera noastră.
N-am avut timp să trag obloanele.
Poftim.
Maria, cred că asta a fost. Ai întrebări?
Nu, dnă.
OK, treci la treabă.
Alo?
Françoise, ce mai faci?
Nu!
De unde ai luat asta?
Îmi pare rău să aud.
Dar diseară? Sigur, înțeleg.
Facem săptămâna viitoare, când te simți mai bine, OK?
Ai grijă de tine. Pa-pa!
Rahat!
- Maria? - Da, dnă.
Vino un minut, te rog.
Stai jos.
Ce faci diseară?
Nimic special.
ȘTIINȚA VIITORULUI - ȘOCUL INEVITABIL
E pentru mine, mamă!
- Bună, David. - Bună ziua, dnă!
- Ți-am zis să-mi spui Helen. - Scuze, Helen.
- Rămâi la cină cu noi? - Da, rămâne.
OK.
MORALA UNEI MAIMUȚE
- Te vreau! - Și eu.
- Mă exciți! - Și tu.
- Avem timp? - Nu știu.
Vrei?
- Tu vrei? - Da.
Cina e aproape gata.
Știi ce a gătit mama ta?
Da.
- Ce? - Friptură.
Cu ce?
Cartofi sotați în pătrunjel și usturoi.
- Dragule, tu ești? - Da. Mă poți ajuta?
Vin imediat.
Bună!
Ce ai adus?
E un cadou?
- Cheamă copiii! - Da.
Sophie! Nicolas!
Tata are să vă arate ceva.
- Bună, tată. - Bună, Nicolas.
- Bună, tată! - Seară bună!
- Bună, David. - Bună ziua, dle.
- E un papagal? - Sper că nu e un animal.
E un șarpe, nu?
E o surpriză.
Gata, fiți atenți…
Cum ai putut? Nu suport bestiile astea!
Hai, mamă, e complet inofensiv.
Da, sigur.
Sunt purtători de toate bolile.
Nu e adevărat. E un șobolan de laborator perfect sănătos.
Ce drăguț! Dă din coadă.
Nu-mi vine să cred.
Nu începe!
Voiam un animal în casă.
M-am îndrăgostit de el.
Cât e ceasul?
A ajuns menajera.
Menajera la ora asta?
Françoise e bolnavă, așa că am invitat-o pe Maria.
- Ce idee! - Toată lumea în sufragerie.
Nicolas, du-l în camera ta.
Nu vreau să-l mai văd.
- Maria, ce frumoasă ești! - Bună ziua, dnă.
Spune-mi Helen.
El e soțul meu, Abdu.
Bună seara, Abdu.
Bună seara… Helen?
Intrați. Nu vă așteptam așa devreme.
Scuze, din cauza dădacei.
E mai scumpă după 23:00.
Bineînțeles. Intrați.
- Maria? - Nu, mulțumesc.
Și, lucrezi în Franța?
Da.
Abdu predă sport la gimnaziu.
Ne-am cunoscut când eu lucram la cantină.
Ce minunat că lucrezi cu copiii!
Da, îi tot implic în diferite sporturi.
E extraordinar și extrem de necesar.
Energia aia tinerească trebuie folosită în moduri sănătoase.
Din păcate, copiii noștri nu sunt atleți.
Cum adică? Am făcut cursuri de dans.
E adevărat, draga mea. Mereu uit. Mă refeream la fratele tău.
- E tot în camera lui? - Așa cred.
Dumnezeule!
Pune chestia aia înapoi!
E ora mesei.
Vin.
Să te speli pe mâini!
Ce l-o fi posedat pe tatăl tău…
Ca în majoritatea țărilor africane, în Camerun e democrație cu un partid,
cu un președinte ales cu 99% din voturi.
Cum îl cheamă pe președinte?
Paul Biya. E în funcție de vreo 15 ani.
În general, comparat cu țările vecine,
situația politică e destul de stabilă.
Camerunul n-a fost colonie a Belgiei?
Nu, deloc!
A Germaniei, care a pierdut-o după primul război mondial.
A fost apoi administrată de Franța și Anglia.
Înțeleg.
Cred că o confundam cu Gabon.
Congo, Congoul Belgian.
Și…
Când a devenit independentă?
E complicat,
pentru că țara a devenit două colonii.
Independența și unificarea au avut loc în jurul anului 1960.
Ca în majoritatea țărilor africane.
Nicolas?
Care e problema? Nu ți-e foame?
Am ceva important să vă spun.
Poftim.
Sunt homosexual.
Mă duc în camera mea. Nu mi-e foame.
Nu e adevărat!
Așa ceva nu se poate!
Calmează-te. Nu e mare lucru.
Tu nu-ți dai seama că nu vei fi niciodată bunic?
Mersi mult.
Îmi pare rău, Sophie.
Și față de tine, David. Nu am avut îndoieli.
Vă puteți baza pe mine, dnă. Când e vorba de poponari…
Nu vorbi așa!
Calmează-te. E doar o fază adolescentină.
Dar e fiul tău!
Ascultă, Helen! Încet și cu grijă!
Știi, Helen, poate Abdu poate face ceva.
Ești obișnuit cu adolescenții, te duci să vorbești cu el.
Abdu, te implor.
Dacă îmi poți ajuta fiul, te rog, fă-o!
Dacă e poponar, e poponar, atât!
OK.
- O să încerc să vorbesc cu el. - Ești un înger.
Mulțumesc, Abdu.
E prima ușă pe dreapta după ce urci scările.
Intră!
Te deranjez?
Nu, doar mă gândeam.
Bine.
Ai un șobolan?
Da, l-a adus tata.
- Cum îl cheamă? - N-are încă nume.
E simpatic.
- Ce s-a întâmplat? - M-a mușcat.
Pot să văd?
Nenorocitul.
Grecii antici vedeau dragostea dintre bărbați diferit de cum o vedem noi.
Serios?
Conceptul de perversiune era necunoscut.
Nicio mențiune în literatura lor a ceea ce noi numim sadomasochism.
Nu făceau nicio diferență între hetero și homosexualitate,
pentru că erau, în mod natural, bisexuali,
fără să fi definit conceptul.
Homosexualitatea era o instituție,
fără vinovăție,
cu propriile reguli și coduri de conduită.
Într-un cuplu,
cel mai în vârstă era viril, activ
și de obicei avea barbă,
iar cel mai tânăr era feminin, pasiv
și mereu ras.
De cât timp știi?
Din seara asta, de la cină. Mi-a venit așa.
Ai avut vreodată relații sexuale cu un alt băiat?
Nu.
Atunci, cum poți spune că ești homosexual?
Am simțit.
În interior.
Dar eu?
Am vreun efect asupra ta?
Nu știu.
Îți place asta?
Atinge-mă.
Am avut un profesor de sport homosexual în liceu.
Nu era feminin. Aveam note bune.
Și în Spania avem mulți homosexuali.
Am o mătușă lesbiană foarte drăguță.
Prietena ei de zece ani e destul de masculină, dar e drăguță.
E acceptat în ziua de azi, mai ales în marile orașe.
Ai dreptate, draga mea.
Trebuie să vorbesc cu el.
Să știe că mama lui nu l-a lăsat
când îi era mai greu.
Trebuie să fii sigur.
Nu e o alegere ușoară
să fii homosexual.
Încet, tocmai a adormit.
- Se simte mai bine? - Nu vă faceți griji.
- Cred că am rezolvat problema. - Cum așa?
Are nevoie doar de puțină mișcare, o să treacă.
Înțeleg.
Vă rog să ne scuzați pentru seara asta.
Nu îți face griji, a fost plăcut.
Ești amabilă.
Dar, Maria, te rog să nu spui nimic.
Știi cum circulă vorba.
Bineînțeles.
- Pe mâine! - Pe mâine!
- Noapte bună, dnă! - Noapte bună!
- Abdu.
Mersi pentru tot.
Pentru nimic.
- La revedere, Abdu. - La revedere, Helen.
Jean?
Încă sunt un pic îngrijorată pentru Nicolas.
Așa ești tu, draga mea.
N-ar trebui să fiu?
Nu trebuie să-ți faci griji până nu e cazul.
Ai dreptate, dragul meu.
Noapte bună!
Sophie, vii în pat?
Vin imediat.
Haide.
Vin.
Nu mă atinge!
Care e problema?
Taci, lasă-mă să dorm.
- Nu vorbi cu mine așa. - Vorbesc cu tine de parcă ai fi un câine.
CÂTEVA LUNI MAI TÂRZIU…
- Lucrurile s-au îmbunătățit. - Da?
Ne făceam griji pentru Sophie.
Din fericire, e puternică, a triumfat voința de a trăi.
Am fost atât de ușurați că s-a trezit din comă,
încât paraplegia n-a fost atât de greu de acceptat.
Normal, nu va mai fi niciodată la fel.
Dar e încă cu noi, asta contează.
Iar Nicolas?
E foarte bine.
S-a implicat în sport și îi place.
Obișnuia să fie atât de rezervat.
Acum iese în lume și e extrovertit.
E bine că are grijă de corpul lui.
Mereu a pus educația pe primul loc.
De fapt, totul i se datorează lui Abdu.
Știți, soțul de culoare al menajerei mele.
I s-a devotat foarte tare.
Cum a reacționat soțul tău la toate aceste evenimente?
Foarte bine.
Mereu a fost opusul meu, eu îmi fac prea multe griji.
El ia totul cu filosofie.
Câteodată îmi doresc să se implice mai mult…
Dar nu îi stă în fire!
- Tu erai! - Da.
A! A evadat șobolanul.
Nu, e timpul pentru exerciții.
Măcar el să-și miște picioarele.
Sophie! Pune imediat jos șobolanul ăla!
Terapeutul tău nu te poate vindeca de fobia față de șoareci?
E un șobolan! Maria, ai făcut curat în bucătărie?
Nu am avut timp.
De ce te plătesc? Nici măcar nu faci curățenie.
- Du-te dracu'! - Maria, ai grijă cum vorbești!
Trebuie să am grijă de Sophie.
Angajează o asistentă dacă nu ești fericită.
Sper că sunt mai importantă decât bucătăria.
Păi…
Ai putea măcar să ștergi praful.
Nu mai pot!
Nu vrei să mor, lasă-mă să sufăr!
Bine. Mă duc la aerobic cu Françoise.
- Tu erai. - Ce faci?
Super. Ai venit de la sport?
Nu, am chiulit să fac cumpărături. Am luat super multe chestii mișto.
Îți arăt mai târziu.
Mă duc în camera mea.
Ce mai faci?
- Du-mă în camera mea. - Stai un pic.
- Bună, David. - Bună, Maria.
- Nu e prea grea? - Nu.
Pentru că nu mai mănâncă.
- Bună! - Te pot ajuta?
- Cu privire la anunț… - Ce anunț?
Cu sesiunea de grup.
Da! Scuze, am uitat.
- Bună! - Bună!
Bună!
- Pentru anunț? - Da.
Intrați!
Pe aici.
- Bună ziua, dră! - Bună ziua, dle.
- Sesiunea de grup? - Da.
Intrați!
Pe aici.
Sus, prima cameră pe dreapta.
Mulțumesc.
Să vă iau servieta?
Nu, mulțumesc, o să am nevoie de ea mai târziu.
Cine e?
E dl doctor.
Intrați!
Ai fost un cățeluș cuminte?
Ce băiat bun, i-ai adus mamei un os.
O să-ți primești recompensa.
Nu simt nimic.
OK.
Ar trebui să încercăm cu sânii.
Nu, m-am săturat.
Săturat de ce?
De toate jocurile astea.
Nu mă mai vrei?
Normal că vreau, dar nu așa.
Nu te excită scaunul meu cu rotile.
Nu ești amuzantă.
Vrei să te biciuiesc în timp ce mă lingi?
Căutam ceva.
Ce sunt toate astea?
E mișto.
- Ce e asta? - Nu e mare lucru.
Dar sângerezi.
Trebuie să dezinfectăm. Haide!
Ce drăguță ești!
Am nevoie de afecțiune.
Am ceva pentru tine.
Specialitate spaniolă.
- Cine e? - Băiatul din vecini.
Intră, Gregory.
Iartă-mă, dar are nevoie de dragoste.
Tu îi oferi doar durere.
Nu e suficient Abdu?
E doar un joc.
Am și eu un joc.
Ce joc?
Poze și scrisori anonime, șantaj…
E oribil!
E doar un joc.
- Dă-ne poza. - În niciun caz!
Mi-am uitat cheile. Iată-le.
- Ce e, Maria? - Nimic.
Mă dezguști. Nici măcar să te lovesc nu vreau.
Te implor, pedepsește-mă!
Nu meriți! Dispari!
Dar te iubesc.
Te repeți.
Vrei să încerci altceva?
- Răspunde! - Lasă-mă să mă gândesc.
- Și eu te-aș putea răni. - Fă-o dacă te excită!
- David, ce se întâmplă? - Sunt bine.
Ce ți-a mai făcut de data asta?
Am zis că sunt bine.
Ești sigur?
Ce se întâmplă?
Ce s-a întâmplat?
Nu mă mai iubește.
- Nu mă mai iubește. - Ba da, te iubește.
Dar i-a fost greu cu accidentul. Încearcă să înțelegi.
Nu mă atinge! E vina ta!
Idiotule, ai zis că ai nevoie de afecțiune!
Te rog, Maria, nu vezi că David e supărat?
Și ce? Poate că sunt doar menajera, dar nu voi suporta acest abuz.
Nu contează. Mai bine plec.
Sigur ești bine?
Sunt bine.
N-o să faci nimic prostesc?
Promit.
Du-te acasă, atunci!
Haide.
Pa-pa!
Spune-mi, Maria, era rănit sau doar halucinez?
Era doar o zgârietură.
- Crezi că Sophie… - E posibil.
- Stai, Gregory! - Sunteți o adunătură de trișori!
- Cine e? - Eu, Sophie.
- Ce e? - Pot să intru?
Nu, suntem prea mulți deja.
Haide! Am nevoie să încerc lucruri noi.
Îi întreb pe ceilalți.
Bună, Abdu, ce mai faci?
Bine. Maria e aici?
Tocmai a plecat la cursul de…
- Dans african? - Așa.
Bine. Voi pleca, atunci.
- OK, pa-pa! - Pa!
Stai, Abdu…
Ai timp de un ceai?
- Poftim. - Mulțumesc.
Știi, în cazul lui Nicolas, nu cred că sportul e suficient.
E doar un început, vom săpa mai adânc.
Dar chiar și așa, schimbarea e prea bruscă.
Încă mai ai creatura aia?
Nu-mi aminti!
Soțul meu e înnebunit după ea. Nu putem scăpa de ea.
Tot n-are nume?
Cum să-i dai nume unui șobolan?
Scuză-mă, Abdu.
Bună!
Françoise, te simți mai bine?
Mă bucur să aud.
Nu, n-am vorbit cu Sophie încă.
E foarte greu de vorbit cu ea.
- Bună ziua, dnă! - Doar un minut.
Bună!
- Ești prieten cu Nicolas? - Da.
Unde e bucătăria, vă rog?
În capătul holului, la stânga.
Mulțumesc, dnă!
Scuze, Françoise,
era un prieten de-al lui Nicolas. Pare încântător.
Nu știu. Sunt câțiva.
Nu, Nicolas se simte mai bine.
Tot cu sporturile.
Vorbim mai târziu. Nu pot spune acum.
Ce? Da.
Da, e posibil.
Da.
Ascultă, nu pot vorbi, sunt ocupată.
Te sun înapoi! Pa!
Scuze, era amica mea.
Helen, mă îngrijorează ceea ce mi-ai spus despre Nicolas.
Cred că ar trebui să mă duc să-l văd.
E în camera lui?
Da, cu câțiva prieteni.
Minunat, mersi.
- Cine e? - Sunt eu, Abdu.
Hei! Intră, Ab-dragule!
Nu voiam să vă deranjez.
Mă întrebam doar
dacă aveți nevoie de ceva?
Nu, mersi, mamă.
Bine, distracție plăcută!
Mulțumim, dnă!
Dă-mi dovlecelul.
25 roșu, impar…
- Cine a câștigat dovlecelul? - Eu.
- Scumpo, trebuie să vorbim. - Despre ce?
Despre ce se întâmplă. De când cu accidentul.
Ți-am spus că n-a fost un accident.
A fost o alegere. Accidentul e că sunt încă în viață.
Te rog, nu spune asta.
Ăsta e adevărul.
Pare că tu și David aveți ceva probleme.
- S-a terminat. - Terminat?
Nu mă mai excită.
Știi că doctorul a zis că e posibil ca niciodată…
Nu-mi pasă. Am alte zone erogene.
Ești prea dură cu David. E un băiat dulce și sensibil.
Nu mulți ar fi rămas cu o paraplegică.
Dacă-ți place atât de mult de el, du-te și trage-i-o tu!
Maria a încercat, acum e rândul tău.
Nu mai vorbi prostii, doar i-a făcut un masaj.
Și ce mai masaj!
Doamne!
Nu e așa că e bun dovlecelul cu ulei de măsline?
Îmi place.
Ție, Jean?
E comestibil.
Pe mine nu m-ai întrebat.
Știu deja că îți place, draga mea.
- Sophie? - Ce e?
Ai vorbit cu Nicolas în ultima vreme?
Da, de ce?
Îmi fac griji pentru el.
Nu mai vorbește cu mine. O ia pe căi greșite.
- Nicolas s-a schimbat… - Doar Nicolas știi să spui!
Nu-ți faci griji pentru mine?
Am vorbit despre David mai devreme…
Doar dragul tău fiu contează pentru tine. Nu-ți pasă de mine.
Nu ți-a păsat niciodată!
Vă iubesc pe amândoi la fel.
Mereu spui asta. Ca să te convingi singură.
Nu înseamnă nimic!
Normal că înseamnă!
Nu am făcut niciodată distincții între voi.
Vă tratăm la fel.
Ce cuvinte mari! Mă dezguști.
Haide, draga mea.
Te iubesc la fel de mult ca pe Nicolas.
Și tatăl vostru la fel.
Tatăl meu… poponarul!
Ai grijă ce vorbești, Sophie!
Pare că îți place să ne înjosești.
Știi că tatăl tău nu e homosexual.
Tu ești dovada vie a acestui lucru.
Doar pentru că te-a atins rapid de două ori.
Taci din gură! Ești plină de otravă!
E otrava adevărului!
Dragule, trebuie să vorbim.
Probabil ai observat că copiii nu sunt prea bine.
Așa sunt tinerii!
Da, dar asta înseamnă să fii homosexual
și sadomasochistă?
O să treacă.
Crezi că e normal ca fiul tău să se lase de școală
ca să organizeze orgii la noi în casă?
Ascultă, draga mea, ești obosită.
Odihnește-te! Da?
Mâine e o altă zi!
Nu îmi vorbi de sus, nu sunt bolnavă!
Nu ajută să țipi!
Noapte bună!
Noaptea aduce sfaturi.
M-am săturat de proverbele tale stupide!
Ar trebui să încetezi să filosofezi și să acționezi!
Și să ai grijă de copiii tăi!
Nu mai sunt implicat în creșterea lor.
Sunt adulți liberi.
N-ai fost niciodată implicat.
Ești doar un…
șobolan!
Comunicare,
dragoste,
afecțiune…
Comunicare,
dragoste,
afecțiune…
Comunicare,
dragoste,
afecțiune…
Comunicare,
dragoste,
afecțiune…
Cine e acolo?
Mamă, ce faci aici?
Nicolas…
Am decis că trebuie să iau măsuri.
Vreau să te ajut să găsești un leac.
Un leac pentru ce?
Pentru această homosexualitate nefericită.
Dar nu sunt nefericit!
Nicolas, sincer, cum arăt?
Pentru vârsta mea, încă mai sunt frumoasă și atrăgătoare?
Mamă, ești beată?
Nu, sunt eu.
Pentru prima oară!
Dacă începeam asta mai devreme, nu s-ar fi întâmplat lucrurile astea.
Ce faci?
Îi ofer dragoste fiului meu.
Cum ți se termină visul?
Îl fac să se simtă în largul lui,
el e relaxat
și foarte curând observ că l-am excitat.
Da…
Se urcă deasupra mea
și mă penetrează.
La început, e cam ciudat.
Apoi,
ușor, ușor, uit că e fiul meu.
M-am lăsat dusă de val…
și a devenit extrem de plăcut.
Îmi tot spuneam:
„Trebuie să-l faci să ejaculeze.”
Și?
Și a ejaculat.
- Iar tu? - Nu.
Dar el era cel important.
Am simțit că, dacă reușesc, lui o să-i treacă.
O să-i treacă iubirea față de tine?
Nu, homosexualitatea.
E rău?
E doar un vis.
Exprimarea în subconștient e mai bună ca acționarea.
Asta e. E o problemă.
Da?
N-a fost un vis.
Și acum ce, Maria?
Iar ți-ai schimbat coafura.
S-a terminat!
Ce?
Abdu a fost concediat, nu mai are slujbă.
Dar de ce?
Din cauza pozei…
Ce poză?
Poza pe care a făcut-o Sophie când eram cu David. I-a trimis-o.
Ce are de-a face cu slujba lui?
I-a arătat-o unui student,
iar părinții băiatului au depus plângere pentru molestare.
Ce lucru ciudat!
Oricum, Abdu nu e atras de băieți.
Ba da, e.
Abdu e homosexual?
Da, de curând.
Și el!
Ce ticăloși ipocriți sunt bărbații ăștia!
Adevărata problemă e că și-a pierdut slujba.
Maria, dar faptul că ești măritată cu un homosexual?
Sunt OK cu asta. Bărbații m-au dezamăgit.
Cred că am o latură lesbiană, ca mătușa mea.
Cred că e din familie.
Ești șocată?
Nu, nu.
Cu toții avem parte de prea puțină iubire.
Afecțiunea e mereu binevenită, indiferent de sursa ei.
- Ai grijă la ochi! - Ai încredere în frățiorul tău.
- Cum a fost cu mama? - Minunat.
- Nu e nasoală? - A fost chiar bună la pat.
Nu are toată pielea zbârcită?
Nu, arată chiar bine pentru vârsta ei.
Oricum, am vorbit mult.
Despre ea, despre mine. A fost intens.
Nu a dezamăgit-o mărimea penisului tău?
Trebuie să strici tot!
În orice caz, nu sunt de acord cu ea.
Arată ca un zombi.
Nu are o perioadă ușoară. I se destramă lumea.
Dar cred că o să-i facă bine.
O să-și dea seama că și-a irosit viața.
- Te referi la tata? - Printre altele.
- Să încerc cu el? - Cu cine?
- Cu tata. - De ce nu?
Te clătesc.
- E prea fierbinte! - Stai.
Bună, tată.
Bună, fiule.
Vrei să vezi ce mi-am luat?
Dacă vrei.
Am găsit niște chestii minunate!
Erau reduceri la Gaultier.
Se dau aproape gratis!
Ia uite!
Foarte… Foarte colorat.
E de sezonul trecut, dar îmi place materialul elastic.
Se așază frumos pe șolduri.
Îmi place ăsta.
L-am găsit la un second-hand. Ghicește cât a fost!
Nu știu.
Șaizeci de franci?
Nu, 12 franci. Mișto, nu?
- Nicolas? - Da?
Ține minte un lucru.
- Ce? - Hainele nu-l fac pe om.
Tată, mă iubești?
Bineînțeles.
Cum își iubește orice tată fiul.
Pare că ți-e rușine cu mine.
Poate că nu sunt fiul pe care ți-l doreai.
Ești dezamăgit.
De fapt…
nu.
Nu sunt dezamăgit.
Vreau…
Te accept așa cum ești, deși suntem diferiți.
Ce citești?
Niște documentații medicale extrem de interesante
despre malformațiile de la începutul secolului.
Crezi că m-am schimbat mult de când cu accidentul?
Nu am observat nimic special.
În afară de handicap.
Știi despre mama și Nicolas?
Da, normal.
Ce părere ai?
Nu cred că incestul va rezolva problemele civilizației occidentale,
dar mama ta e o femeie excepțională.
Știi, și eu pot fi excepțională.
Păi, frumos, draga mea.
Spune-mi, cum mă evaluezi?
Foarte frumoasă, cât de cât frumoasă sau deloc frumoasă?
Mai bine un adevăr decât două minciuni.
De fapt…
Nu cred că ești frumoasă deloc.
Înțeleg.
Intră!
Bună!
Ce mai faci?
Pe aici.
Ți-am adus flori.
Drăguț că ți-ai amintit de înmormântarea mea.
Ce vrei?
Mi-e dor de tine, Sophie.
Nu pot să trăiesc fără tine.
Mă gândesc doar la tine.
Mă întrebam dacă ne-am putea împăca.
Știi cât de mult m-ai rănit, David?
Nu te poți întoarce, pur și simplu.
Poate că nu de mine ți-e dor, ci de Maria.
Știi că Maria nu înseamnă nimic pentru mine.
Mereu te-am iubit.
Mă iei înapoi?
Am încetat să te iubesc, David.
Ai pe altcineva?
Poate.
V-am adunat pe toți pentru că lucrurile nu pot continua așa.
Trebuie să facem ceva.
- Dragule, asculți? - Bineînțeles.
Trebuie să vorbim, să clarificăm unele lucruri
și să ne consolidăm familia.
Așa că am decis că trebuie să mergem toți
într-o sesiune de terapie de grup de patru zile
în afara țării.
Ce părere aveți?
Dragă, cred că e o idee foarte bună pentru tine,
dar eu nu consider că am nevoie.
Dar trebuie să vii, ca membru al familiei.
Sunt sigur că vă veți descurca și fără mine.
Mă întorc la integrame.
Mamă…
Eu sunt încântat să merg.
Mulțumesc, dragule. Ești îngerul meu.
Tu, Sophie?
Eu sunt de acord să merg.
Mulțumesc, scumpa mea.
Iată-l că vine!
Dar de ce, Jean?
Vai, nu!
- Alo? - Bună, dragule. Eu sunt.
M-ai trezit.
Scuze, dar e important.
Ne-am dat seama care e problema. E șobolanul.
Ne dă energii negative.
Trebuie să scăpăm de el.
Da, da.
Te poți ocupa?
Bazează-te pe mine.
Te iubesc foarte mult.
- OK, noapte bună! - Ne vedem mâine, dragule.
Du-te, grăbește-te!
Am ajuns, dragilor.
Mamă, poți ține ușa?
Dragule, noi suntem.
Tată, suntem acasă.
Unde ești?
Unde e?
Probabil că e încă în pat.
Dragule?
Dragule!
Ne-am întors.
Ajutor!
Ce se întâmplă?
Răspundeți-mi!
Mamă!
Intră!
Ce se întâmplă?
Ceva nu e OK.
Mamă!
Sophie, grăbește-te!
L-am prins!
Am reușit!
L-am omorât!
INTERZIS ACCESUL CÂINILOR
PENTRU DRAGUL MEU SOȚ
PENTRU IUBITUL NOSTRU TATĂ
TIMPUL TRECE. AMINTIRILE TRĂIESC.
Da, alo?
Da.
Da, e aici. E pentru tine.
- Cine e? - Françoise.
Bună, Françoise.
Da, dar te-am așteptat.
Ce? Nu!
De unde ai luat asta?
Draga mea.
Mulțumesc că ai sunat.
Ai grijă de tine. Pa!
Biata Françoise, n-are noroc.
Aș bea ceva.
- Da. - Da.
Haideți la cea mai apropiată cafenea! E una acolo.
Poți, draga mea?
Subtitrarea: Remus Bogza