Acela e trenul meu.
UN TREN NUMIT DARJEELING
Așteptați-mă!
FRANCIS, PETER ȘI JACK WHITMAN
Trezește-te, Jack.
L-ai văzut pe Francis?
Bună, Peter.
- Bună ziua. Whitman? - Da, noi suntem.
Biletele la control, vă rog.
Mulțumesc.
Fumatul este interzis.
Bun venit la bord.
- O limonadă? - Aș vrea una.
N-ar fi rău.
ALUNE
Haideți să bem ceva și să fumăm.
Vreau să încep prin a vă mulțumi că sunteți aici.
- Vă mulțumesc. - Cu plăcere.
Sunteți cei mai importanți oameni pentru mine.
N-am spus-o până acum, dar așa este. Vreau să știți asta.
- Te iubesc, Peter. - Mulțumesc.
- Te iubesc, Jack. - Și eu te iubesc.
Cum s-a ajuns aici? Cum de n-am vorbit de un an?
- Haideți să facem un pact. - Care anume?
A: vreau să redevenim frați, cum eram odată, să ne regăsim
și să ne apropiem. De acord?
- Bine. - Da.
B: călătoria asta să fie una spirituală,
în care să descoperim necunoscutul.
- De acord? - Da.
C: vreau să fim deschiși și să acceptăm orice provocare,
oricât de șocantă și de dureroasă. De acord?
Brendan a pus la punct itinerarul.
FIRMA FRANCIS WHITMAN ITINERAR
- Cine e Brendan? - Noul meu secretar.
În fiecare dimineața ne va lăsa la ușa un program actualizat,
conținând toate locurile sfinte și templele de vizitat.
El se va ocupa de rezervări la hotel și transport.
Cum va face asta?
A adus o imprimantă și un aparat de laminat.
- El unde este? - Nu contează.
Într-un alt compartiment din acest tren,
dar nu-l vom vedea niciodată.
Cam asta ar fi tot. O masă de trei persoane, vă rog.
- Cum vi se pare? - Binișor.
- Da, e bine. - Aveți întrebări?
- Am eu. - Dă-i drumul.
Ce ai pățit la față?
Mi-amintesc doar anumite detalii,
dar, din câte-mi amintesc, ploua
și am intrat într-o curbă cu 80 km/h.
Am virat aiurea, roțile nu m-au ascultat,
am derapat de pe drum.
Am intrat într-un șanț și am fost catapultat 15 m în aer.
Simțeam cioburile cum îmi rănesc fata în timp ce zburam.
Pentru o clipă, a fost o liniște mormântală.
Doar...
Apoi am auzit motocicleta lovind pământul, explodând și luând foc.
Am intrat cu fața înainte într-un deal.
Mergeam spre casă. Acum locuiesc singur.
Doi tipi care făceau jogging au început să scoată țărâna
pe care o aveam în gură, în nas și în urechi.
Creierul și inima mi se opriseră.
Teoretic, am fost mort.
Dar ei au făcut tot ce trebuia, drept pentru care sunt încă în viață.
Frățioare...
Când m-am trezit, primul gând a fost: "Vreau ca Peter și Jack să fie aici."
Mai știi ceva de mama?
Nu.
- Nici tu? - Nu.
Nici eu.
La naiba...
- Ce-i aia? - Un relaxant muscular indian.
L-am cumpărat de la farmacia de lângă gară.
- Ce-i ăla? - Aici n-ai nevoie de rețeta.
Un medicament indian pentru gripă. Conține un sedativ.
- Ăla ce e? - Cel mai tare analgezic indian.
E pentru față.
Fii atent. Trebuie să iei doar o picătură.
Mi-am pierdut și un dinte.
Vreți să citiți o nuvelă scrisă în Franța?
- Cât de lungă e? - Poftim?
- Cât de lungă e? - Cât de lungă? Las-o baltă.
Poți s-o citești după cină.
SERVICE LUFTWAFFE JACK WHITMAN
Poate data viitoare când îți scoți dintele
îți ceri întâi scuze.
Vrei să păstrezi distanța? M-ai scuipat în ochi.
Când ai fost ultima dată în America?
Nu-mi amintesc. La înmormântare.
Adică acum un an?
Trebuie să vă spun că nu prea cred că relația asta va merge.
Cu ce vă servesc?
Să vedem. Vrem carne sau pește?
Eu vreau pui. Jack, vrei pește? Pariez că e delicios.
Peter, niște miel? Pui, pește și miel? Ce ziceți?
Cine vrea supă? Mâna sus!
- Aceia sunt ochelarii tatei? - Da.
Ai lentilele lui. Cum poți să vezi cu ei?
Trei supe.
Supă. Da, dle.
- Vrei să mă lași să comand singur? - Poftim?
Comandă pentru tine.
La care parte ai ajuns?
Nu, mi-a amintit de ceva fără legătură.
Ce mai face Alice?
E bine.
A înființat o firmă care face niște oale de lut.
Sunt foarte căutate. Ți-am trimis una.
Da, așa e.
Vă mulțumesc.
Aș vrea însoțitoarea.
Nu pot să... Nemțoaicele astea mă deranjează.
Doamnelor! Vă rog, mai încet. Vorbiți mai încet. Vă mulțumesc.
Eu v-am crescut?
Într-un fel?
Vreau să-l întreb pe tipul ăsta dacă n-are un adaptor.
Alice e gravidă.
- Serios? Glumești. - Nu.
De când?
Șapte luni și jumătate.
Mai are șase săptămâni și naște, nu?
Cred că da.
Încerc să nu mă gândesc prea mult la asta.
Nu-i spune lui Francis.
Brendan a adus ștecăre greșite.
Supa dv, dle.
Vă rog să mă iertați.
Ar trebui să fie tristă?
Eu așa cred.
Nu-mi place partea în care încep să țip la mecanic.
- Nu s-a întâmplat așa. - Personajele sunt fictive.
Desert doriți?
Vrem dulciuri sau fructe? Eu iau niște budincă.
Jack, tu vrei tort?
Peter, ce îți surâde? Fursecuri?
- El își comandă singur. - Fursecuri.
Scuzați-mă puțin...
A dat târcoale și a luat lucruri?
Poate. E încă îndurerat.
Cred că și eu sunt,
dar nu mi se pare cinstit.
Legal vorbind, ochelarii ne aparțin tuturor.
STIL OCCIDENTAL
Iau eu patul acesta. Sunt cel mai mare și am glezna fracturată.
Peter, nu te deranjează să urci pe scară,
așa că ce-ar fi să iei patul de sus?
Jack, tu ești cam solitar. Ce-ar fi să mergi alături?
Cum ți se pare?
- Scuze, eu... - Ridică-te.
- Brendan, el e Jack. - Bună seara.
- El e Peter. - Bună, Brendan.
- Încântat. - Pune-mă la curent.
- Cum merge treaba? - Binișor.
- Ce vrei să spui? - Nu m-a contactat.
Mai încearcă. Ce mai aștepți?
Am lăsat un mesaj.
De ce zâmbești?
Cum crezi că arată sub bandaje?
Brendan!
Nu știu ce să zic de față, dar cred că are creierul zdruncinat.
La naiba! Vino aici.
Sun-o iar și din zece în zece minute până vorbești cu ea.
- Bine. - Mai avem puțin și ajungem.
- Bine. - Încă o dată, să fie clar.
Nu vreau să discuți cu nimeni despre asta.
- E o surpriză. - Bine.
- Mi-ai găsit un adaptor? - Nu încă.
Cât o să rămâi aici?
Cum adică? A spus până la sfârșitul lunii.
De ce întrebi?
Vreau să aflu, să-mi fac planul.
- Care plan? - Nu știu încă.
Pentru orice eventualitate, eu mi-am luat un bilet.
Nu-i spune lui Francis.
N-o să rămân singur cu el.
E una dintre oalele lui Alice?
Ar trebui să mai comandăm din astea.
- O să-i spun lui Brendan. - Bine.
Are o boală, e ras în cap,
dar nu trebuie să se radă, pentru că nu-i crește părul.
Nu vorbi despre asta în fața lui. S-ar putea simți jignit.
Astea sunt cheile tatei?
- Da. - I-ai luat și cheile de la mașină?
Unde sunt alunele alea?
Deschid eu.
Bună seara. Cu ce vă pot ajuta?
Ne mai puteți aduce niște alune?
Desigur. Mai doriți și altceva?
Nu prea cred.
Vin imediat.
Am uitat ceva.
Vrei să fumăm împreună în toaletă?
Ești nebun.
Cum te cheamă?
Jack.
- Pe tine? - Rita.
Ești frumoasă.
Să nu ejaculezi înăuntru.
Jack și-a luat bilet de întoarcere. S-ar putea să plece mai devreme.
- Ce tot spui? - Nu-i spune că ți-am spus.
Biletele sunt la Brendan. Am aranjat un itinerar. Unde se duce?
Air Italiano? Ce dracului e asta? Îi iau pașaportul.
Dă-mi-l și pe al tău. Le țin eu pe toate, să nu se piardă.
- Îl păstrez pe al meu. - Nu. Vreau să fie toate la un loc.
- De ce stați acolo? - Te așteptam.
Dle Whitman, trebuia să ieșim separat
-... pentru a nu fi văzuți împreună. - Jack.
- Bine, am înțeles. Noapte bună.
Du-te în compartimentul tău.
Mută-te mai încolo.
Unde sunt alunele?
Ți-ai tras-o cu indiancă aia?
Poftim?
Limonadă.
Bineînțeles că nu. Am ieșit să mă plimb.
S-a întâmplat ceva.
- Cu cine vorbește? - Cu nimeni.
Are parola mesageriei vocale a fostei iubite.
- Îi ascultă mesajele. - Poftim?
Când ți-a spus?
Adineauri.
Și mie de ce nu mi-a spus?
Nu mi-a plăcut niciodată de tipă aia.
Nici mie. N-am avut încredere în ea.
Nu mă simt bine.
Mai facem un pact.
Într-o călătorie spirituală e esențial să nu facem bisericuțe
sau să ascundem lucruri de cineva înțelept.
- De acord? - Bine.
- Ce ai aflat? - Nimic.
- Bine. - Mi-a pus ăsta în valiză.
- E parfumul ei? - Da.
Cum de ți-a umblat în lucruri?
Mi-a făcut o vizită de o zi în Franța.
- Crezi că vrea să-ți ia mințile? - Cum adică?
Stați așa. Să mai facem un pact.
De acum, dacă vrei să vorbești cu ea sau să-i verifici mesajele,
vorbești întâi cu noi, la orice oră. De acord?
Ar trebui să distrugem ăla.
Da! Doamne!
Bun, perfect. Să verificăm itinerarul.
Luminează puțin aici. Așa, să vedem.
Trenul oprește mâine la prima oră timp de o oră și 45 de minute.
Avem timp să dăm o raită la Templul celor o mie de tauri,
poate unul dintre cele mai spirituale locuri din toată lumea.
Adaptoare.
- Ai un adaptor? - Da, da, da.
- Ai un adaptor? - Nu. Folosiți baterii.
Nu?
Aveți pantofi așa, măsura 44?
- Avem toate măsurile. Probați. - Da, îmi place.
Spray paralizant. Ce conține? Nu vreau să omor pe nimeni.
Nu omoară. Se dă în față.
- Se dă în față. - Se dă în față.
ȘERPI
Foarte rar. E din deșert. E foarte veninos.
Cât vrei pe el?
E incredibil.
Lovește clopotul.
Ia niște rupii și pune-le în fața zeității.
Aia e cureaua mea?
- Mi-o împrumuți și mie? - Nu acum.
O căutăm mai devreme.
Data viitoare întreabă.
Unde mi-e pașaportul?
Mi l-au luat din buzunar. Mi-au furat pașaportul.
- Calmează-te, nu ți l-au furat. - Ba da, nu-l mai am.
- Nu. E la mine. - Vin imediat.
- Mi-ai furat pașaportul? - Peter, unde te duci?
Mă rog la o altă chestie.
- Am auzit că pleci mai devreme. - Ce tot spui?
- Parcă am făcut un pact. - De-aia mi-ai furat pașaportul?
Nu. Cred că această călătorie ne-ar putea schimba viața
și avem nevoie de asta.
Cu alte cuvinte, nu vreau să pleci.
- În șase săptămâni va fi tată. - Cine?
El. Frecăciosul. Nu vrea să știi.
- Frecăciosul? - Da, Frecăciosul.
De ce nu vrea să aflu?
Nu avem încredere unul în celălalt.
Uimitor, nu?
- A fost grozav. - Da, excepțional.
Haideți să ne lustruim pantofii.
Dă-i drumul.
Hei! Vino înapoi!
- Ce? - Puștiul a plecat...
- Cine? - Prindeți-l!
Și-a lăsat periile.
Acum poate cumpăra o clădire. Sunt pantofi de 3.000 de dolari.
- Dar a luat doar unul. - Da, dar e...
Suntem în criză. Fața mea e distrusă,
lui Jack i-a fost frântă inima și Frecăciosul va avea un copil.
- Să trecem la treabă. - I-ai spus?
E-n regulă.
Pentru asta suntem aici. Să ne clădim încrederea.
Apropo, eu nu pricep. De ce nu sărbătorim?
- Nu vreau să vorbesc despre asta. - De ce nu?
Întotdeauna m-am gândit că voi divorța,
așa că nu făcea parte din plan să am și copii.
Dar nu vei găsi o femeie mai bună decât Alice, așa că...
De ce credeai că vei divorța?
Nu știu. O iubesc pe Alice.
Poate așa am fost crescuți.
Voiam s-o facem mai târziu, dar cred că a venit vremea.
Vreau să facem un ritual.
Fiecare ia o pană de păun.
Vom merge în sălbăticie și vom medita...
I le-am dat lui Brendan. O facem la următoarea oprire.
- Ăia râd de noi. - Care?
Îmi place aici. Oamenii aceștia sunt minunați.
Joacă crichet cu o minge de tenis.
- Bună. Ce mai faci? - Bună.
E grozavă.
- Da? - Da.
E scrisă minunat. Ți-amintești totul foarte clar.
Cum s-a enervat Peter încercând să pornească mașina,
-... tu, cu valiza... - Personajele sunt fictive.
Cred că e cea mai tare operă a ta.
Îți mulțumesc.
Ai aici penele de păun și instrucțiunile gurului.
- Ce-i în cutia aia? - A cumpărat un șarpe.
- Are un cap de mort pe ea. - Pune-mă la curent.
- Ai reușit? - A primit mesajul.
- Și? - Asta e tot.
Asta e tot? Ești mulțumit că a primit mesajul?
- Știe că veniți. - Vrea să ne vadă?
Dar e mama voastră.
La mulți ani. Pentru anul trecut.
Nu o pot accepta. E prea scumpă.
O inițială e greșită, dar poți s-o modifici. E de la mine și Jack.
- Da? - Doriți un ceai?
Bine.
Mulțumesc.
Trebuie să scap din trenul ăsta.
- Cum o cheamă? - Rita.
Șarpele nu e...
Ce ai spus?
- Cutia e găurită. A scăpat. - Nu a scăpat.
Cum?
Acum mă credeți, idioților?
E posibil să fie un șarpe în tren.
Nu intră, Rita.
L-ai prins.
Coborâți din tren în prima gară.
Te rog, nu. Ne pare rău. Nu se va mai întâmpla.
Știu că nu se va mai întâmpla.
- A ce miroase? - Voltaire #6.
- Aveți rețetă pentru asta? - Rețeta?
Era să mor.
Lăsați-mă puțin.
Ați adus în trenul meu un șarpe foarte veninos.
Nu știam. A fost un accident.
Încercăm să trăim o experiență.
E foarte importantă pentru noi.
Veți rămâne în compartiment până la noi ordine.
Ne confiscați șarpele?
Credeți că merge? Simțiți ceva?
- Așa sper. - Trebuie să meargă.
Aveți încredere în mine?
Unde suntem?
VAGON DE DORMIT CLASA I
- Brendan, ce se petrece? - Nu știu. Trenul s-a rătăcit.
- Ce a spus? - Cică trenul s-a rătăcit.
Cum e posibil? E pe șine.
- Azi-noapte a virat greșit. - Asta e o nebunie.
- Cât ne-am depărtat de traseu? - Nu ne-am găsit calea.
- Ce ai spus? - Poftim?
- Mai spune o dată ce ai spus. - Nu ne-am găsit calea.
Nu vi se pare simbolic? "Nu ne-am găsit calea."
- Unde sunt penele alea? - În plicul pe care ți l-am dat.
Ne vedem sus pe deal.
Gurul mi-a spus că, atunci când Luna se transformă...
Aveți încredere în mine?
O caut pe mama printr-un detectiv.
Trăiește într-o mănăstire la poalele munților Himalaya.
Ajungem acolo în șase zile.
Cum e posibil?
Probabil s-a călugărit. Știți cum e ea.
- S-a călugărit? - Așa se pare.
- Ai vorbit cu ea? - Nu.
- Știe că venim? - Așa cred.
De unde știi că vrea să ne vadă?
Probabil că nu vrea. Dar poate că vrea.
De ce nu ne-ai spus mai devreme?
Voiam să vă apăr de suferințele pe care le-ar provoca asta.
Nu crezi că asta faci acum?
Da. Și mie mi-e teamă.
E evident că a suferit o cădere psihică.
Trebuie s-o aducem acasă.
De fapt, scrie în itinerar, dar am pus asta la "incerte".
De ce râzi?
Nu ne-ai spus pentru că n-am mai fi venit dacă știam.
Am să mă gândesc puțin la asta.
O să bei toată sticla cu sirop de tuse?
E un mod idiot de a te droga.
- Să analizăm itinerarul. - Dă-l dracului.
Vreau cureaua înapoi.
M-a costat 6.000 de dolari și e făcută pe comandă.
- O să-ți luăm altceva. - Nu prea cred.
Ce vrei să spui?
Mi-ai luat înapoi prea multe cadouri de-a lungul anilor.
BIROUL PERSONALULUI
Tipii ăștia mă scot din sărite. Mă pot muta în alt compartiment?
Nu. Toate sunt ocupate.
Mi-aș dori tare mult să te sărut. Îmi permiți?
- Nu. - Nu?
- Dar am pus-o deja. Nu pricep... - Am un iubit.
Serios?
Tocmai m-am despărțit de el. Mă rog, sunt pe cale s-o fac.
Simt nevoia să discut cu cineva acum.
Cred că tu ai putea fi foarte importantă pentru mine.
Bine.
Ce am spus eu? Întoarceți-vă în compartiment.
- Ce se petrece? - De ce?
- Te-am chemat. - Vin imediat.
BUN VENIT
VAGON-RESTAURANT
Ăla e aparatul tatei de bărbierit?
- Da. - Pot să-ți spun ceva?
Ce anume?
Nu poți să-i iei lucrurile, care ne aparțin tuturor
și să ți le însușești. Jack e de acord cu mine. Nu, Jack?
- Tatei nu i-ar fi plăcut. - De ce?
Asta e părerea mea. Îl cunoșteam foarte bine.
- Ai spus un lucru îngrozitor. - N-am vrut asta.
Nu vreau să ai impresia că tu îi ești mai apropiat decât noi.
Nu-ți poți părăsi nevasta pentru că e gravidă.
Jack e de acord și cu asta, nu, Jack?
- Nu mă mai băga la mijloc. - Eu am fost fiul lui preferat.
Mi-a spus-o când era plin de sânge, în mijlocul străzii, înainte să moară.
Cum vrea să ne simțim acum?
Vreau să-mi dai pașaportul.
- Francis? - Da?
Ia-ți cureaua.
La dracu'. Opriți-vă!
ARMĂ PENTRU SPRAY PARALIZANT
- Nu mă iubești! - Ba da.
Și eu vă iubesc, dar vă dau cu spray paralizant. La dracu'!
Termină!
Trebuia s-o fac!
Nu mă mai băgați la mijloc!
CALEA FERATĂ DARJEELING
Eu caut un hotel. Următorul tren pleacă în 24 de ore.
Am primit asta.
- De ce aveți ochii roșii? - De ce ești așa chel?
- Sufăr de alopecie. - Da, sigur.
Asta e ca albinismul, nu?
Nu tocmai.
Jack ne-a dat cu spray paralizant.
- L-am jignit pe Brendan? - Nu se mai întoarce.
- Tocmai și-a dat demisia. - Serios?
- Ne dați șarpele înapoi? - E mort.
L-ați omorât?
Ți-ai pierdut dintele fals.
La dracu'.
- Ce ați spus? - Rușine să vă fie!
Și tu ai luat spray paralizant în față?
Nu, plâng.
Care e problema ta?
Am să mă mai gândesc. Îți spun când ne vedem data viitoare.
Bine.
Îți mulțumesc că te-ai folosit de mine.
Cu plăcere.
La revedere, Rita.
La revedere, Limonadă.
"Dragi băieți."
Ați ales un moment prost. Am primit itinerarul vostru
și un document trimis de un om pe nume Brendan.
Din păcate, nu vă pot primi acum.
Satul vecin are nevoie de ajutor din cauza unei calamități.
Nu mai vorbesc de apariția în zonă a unui tigru mâncător de oameni.
Vă sfătuiesc să veniți la primăvară, când veți fi în siguranță.
Vreau să știți că lunga noastră despărțire mă întristează.
Sper că veți înțelege și mă veți ierta.
Dumnezeu să vă binecuvânteze, să aveți parte de harul lui Hristos.
Cu toată dragostea, mama voastră, sora Patricia Whitman.
Mi se pare o vrăjeală.
- Și mie. - Evident.
Vrea să ne ducă de nas.
Haideți să ne drogăm.
Îmi pare rău.
- Și mie. - Nu voiam să te lovesc în față.
Nu contează. E oricum pe butuci.
Haideți să mergem acasă. Oricum nu vrea să ne vadă.
Crezi că nu?
Nici măcar în subconștient?
Nu.
Toată viața a fugit de noi.
N-am fost crescuți să fim tratați așa.
Așa ceva nu se face.
Poate așa stă scris să se întâmple.
Așa ne-o fi destinul.
Poate aici se termină călătoria noastră spirituală.
Ați citit instrucțiunile?
Haideți s-o facem.
- Eu mă duc acolo? - Da, urcă-te pe stâncă.
Peter... Sunteți gata?
- Da. - Da.
Bun, asta a fost.
Bine.
- Încotro au luat-o ale voastre? - Ce vrei să spui?
Penele. A mea a zburat spre munte.
Nu așa trebuia. Nu trebuie să zboare.
Trebuia să sufli asupra ei
și apoi s-o îngropi.
Eu n-am reținut asta. Încă o mai am pe a mea.
N-ați făcut ce trebuia. V-am întrebat dacă ați citit instrucțiunile.
Am încercat din răsputeri.
Nu știu ce să mai fac.
Nu cred că tatei nu i-ar fi plăcut.
Chiar a spus că ești fiul lui preferat?
Nu știu.
Abia dacă-l înțelegeam. Nici nu mai respira.
Oare noi trei am fi putut fi prieteni în viața reală?
Nu ca frați, ci ca oameni.
Poate am fi avut șanse mai mari.
Să mai facem un pact. Ne întoarcem la primăvară...
Nu ne mai întoarcem niciodată.
Haideți să găsim un aeroport, să ne vedem de drum.
N-ar fi grozav dacă am auzi acum un tren în depărtare?
- Nu prea. - Cred că ar fi enervant.
Uitați-vă la idioții ăia.
O să se răstoarne.
Să mergem!
Ia-l pe ăla mic.
Francis!
Ține-te bine de mine.
E prins.
Haide!
Ține-te bine. Te susțin eu.
Nu pot să-l desprind.
Peter!
E plin de sânge!
- E mort. - E mort?
- S-a lovit de stânci. - Sângerezi.
Peter! Ești teafăr?
Eu nu l-am putut salva pe al meu.
Cum îl cheamă?
Tată! Tată!
Mulțumesc.
Poți să-i explici că aproape l-am salvat?
L-am pierdut la cascadă. Era prea alunecos.
Până acolo l-am ținut bine.
Vreau să știe asta.
CLAXONAȚI, VĂ ROG
Ce căutați aici?
Inițial, am venit într-o călătorie spirituală.
Dar nu prea ne-a ieșit.
Suntem invitați la înmormântare.
Bine.
Nu pot să cred că ai spus asta.
- De ce? Așa e. - N-a vrut să spună asta.
Sunteți toți la fel de îndurerați.
Mama când ajunge?
Vine acolo direct de la aeroport.
- Vreau să iau mașina. - Suntem deja în întârziere.
- Spune-i șoferului să facă dreapta. - N-avem timp.
- Las-o pe mai târziu. - Nu, vreau s-o iau acum.
Fii amabil. Trebuie să oprim mai întâi la adresa aceasta.
SERVICE LUFTWAFFE
ÎNMORMÂNTAREA WHITMAN
- Luați-o înainte, vin după voi. - Mai bine te așteptăm.
De ce?
Francis.
Spune-le că ajungem în cinci minute.
Hei!
Am venit să luăm mașina dlui Whitman.
Mașina dlui Whitman nu este gata.
- Cum adică nu este gata? - Așteptăm o piesă.
- O piesă? - Da.
- L-am lăsat mesaj secretarei lui. - Ce tâmpenie!
Mașina e aici de trei luni.
Mai rămâne o săptămână. Am lăsat mesaj.
N-a primit mesajul. Dl Whitman e mort. Acum pricepi?
- Jimmy Whitman? - Da.
- Ce a pățit? - A fost lovit de un taxi.
Și asta l-a omorât?
Da. Mărunțișul lui era răspândit pe toată strada 72.
Sunteți fiii lui.
Da și vom lua mașina asta
la înmormântarea lui. Unde sunt cheile?
Peter, venim mai târziu. Nu e gata, nu?
Nu e gata.
Unde sunt cheile?
Și bateria e moartă.
Uite-o! Asta e cealaltă. Am găsit-o.
Așteptăm o piesă de la Stuttgart.
- Unde-i încărcătorul? - Ce faci?
- Asta e a mea. - Ba nu.
- Trebuie trecută în lista de bunuri. - Lau valiza asta.
Pleci undeva?
- Nu știu. - Unde e încărcătorul ăla?
- N-a citit cartea la timp. - Cum adică?
- Plicul e sigilat. - A, cât era încă în viață.
CERNEALA INVIZIBILĂ SI ALTE NUVELE
PENTRU JLW.
Un telefon pentru Francis Whitman.
- Alo? - Vor să înceapă.
Trimite mașina, bateria e moartă.
Pot aștepta zece minute. Mai e o slujbă după noi.
Atunci s-ar putea să nu ajungem. Cred că, în cazul acesta,
le poți spune să se ducă dracului.
Așteaptă. Veți începe când ajung, nicio clipă mai devreme.
Ați înțeles?
- Grăbiți-vă. - Bine.
- Stai puțin. - Da?
Am vorbit cu mama voastră.
Nu vine. Nu s-a urcat în avion.
- De ce? - Nu știu. Îmi pare rău.
Le spui tu și lui Peter și Jack, să nu se aștepte s-o vadă?
- Da. - Îmi pare rău.
Mulțumesc, Alice.
- Mulțumesc. - Hai!
Cu plăcere.
Bag-o în a doua.
Bag-o în a doua!
Apasă accelerația!
Fii atent, dobitocule.
- Ce vrei? - Glumești?
- Sigur că nu. - Treci imediat în mașină.
Treci în mașină!
N-o să meargă. S-o ducem la loc.
Haide, trage de volan.
Să mergem.
Cine a sunat?
Alice.
- Ce a spus? - Ne așteaptă.
Mama a ajuns?
Încă nu.
Ajutați-l.
Te simți bine?
Să vă ajut...
PLECĂRI INTERNAȚIONALE
Whitman.
Îmbarcarea e în 25 de minute.
Avem zece minute libere.
Cumpărături, o gustare, dăm un telefon.
Ne întâlnim la toaleta de lângă statuia aia
la și un sfert. Ne aranjăm, ne spălăm pe dinți, ne bărbierim.
În ultimele cinci minute stăm în acel altar mititel,
spunem o rugăciune și medităm la toate câte s-au întâmplat.
Trei, vă rog.
Îmi place mirosul din țara asta. Nu-l voi uita niciodată.
E aromat.
Cu cine vorbește?
O fi încercând să-l reangajeze pe Brendan.
Zicea că-i dă 50% mărire de salariu și asigurare medicală,
ca să-și poată trata albinismul sau cum s-o chema.
- Cum a mers? - Se mai gândește.
Sper să accepte să revină,
altfel sunt un om îngrozitor de rău.
Într-un fel, cred că Brendan ar putea fi prietenul meu.
Mă întorc imediat.
N-a omorât șarpele, nu? Cred că-i interzice religia lui.
I-o fi dat drumul în deșert,
care se apropie mai mult de habitatul lui natural.
Cu cine vorbește?
Probabil verifică iar mesajele fostei iubite.
Parcă făcuserăm un pact. De ce nu l-ai oprit?
- Acum ce-ai mai aflat? - Ne întâlnim în Italia.
- Îngrozitor. - Așa e.
Vin imediat.
Să ne uităm pe itinerar.
Alea sunt de la Limonadă?
- Cu cine vorbește? - N-am spus asta. N-am vrut... Alo?
Probabil cu Alice.
- E băiat. - A născut deja?
Va fi băiat. A făcut o ecografie sau așa ceva.
- E băiat? - E uimitor.
Da.
De ce țipai?
E furioasă, pentru că nu i-am spus că vin încoace.
Deloc? Abia acum i-ai spus?
Da, dar i-am explicat totul.
Cred că am noroc. Am cumpărat vestuța asta.
Ar fi mers pentru orice sex, dar cred că e mai bine că e băiat.
Poftim. Poate moșteni asta.
De la mine și Jack.
Mulțumesc.
Îmi dai și mie forfecuța?
Cred că va mai dura până să mă vindec.
Dar nu mai ai mult.
O să-ți dea multă personalitate.
Pentru ce să ne rugăm?
N-ați primit scrisoarea mea? V-am spus să veniți la primăvară.
- Vrei să plecăm? - Bineînțeles că nu.
Bun venit, frumoșii mei băieți.
Francie. Peter. Mezinul Jack.
Ce ai pățit la față?
Am intrat intenționat într-un deal cu motocicleta.
Îmi pare rău să aud asta.
Sunt multe lucruri pe care nu le știm unii despre alții, nu?
El cine e?
El e Oberoi. El ne-a adus aici.
- Ce-i spui? - Să ducă la adăpost caii.
- E un tigru. - Serios? Credeam că minți.
Aia e o minciună?
L-a mâncat pe fratele uneia dintre călugărițe.
Nu glumesc.
Ce vrem la micul dejun? Jack, o să-ți placă terciul de ovăz.
Peter, un mango proaspăt. Francie, fulgi de porumb.
Cine vrea omletă? Mâna sus!
Ce arde în ghiveciul ăla oribil?
Alice l-a făcut.
E drăguț. Să-i transmiți asta.
- Bine. Vrei unul? - Bineînțeles că da.
Mamă?
Mai e ceva.
Vreau să-ți spun despre fiul meu.
- Care fiu? - Se va naște luna viitoare.
- Trebuia să fii alături de Alice. - Trebuia să vii la înmormântare.
- De aceea ați venit aici. - Am venit că ne era dor de tine.
Și mie mi-era dor de voi.
De ce n-ai venit la înmormântarea tatei?
Pentru că nu am vrut.
De ce vorbim așa?
Ce-i cu noi? Ar trebui să sărbătorim.
Ce cauți aici?
Aici trăiesc. Oamenii aceștia au nevoie de mine.
Și noi?
Cu ea vorbești.
Vorbești cu altcineva, nu cu mine.
Nu cunosc răspunsurile.
Eu nu așa mă văd. Ascultați-mă.
Îmi pare rău că l-am pierdut pe tatăl vostru.
Nu vom trece peste asta, dar nu-i nicio problemă.
Există forțe mai presus de asta.
Da, trecutul s-a întâmplat.
Dar s-a terminat, nu?
Nu și pentru noi.
V-am spus să nu veniți aici.
Poate putem explica mai bine dacă nu folosim cuvinte.
Putem încerca asta?
Bine, facem un pact.
A: ne trezim devreme mâine
și ne bucurăm că suntem cu toții în acest loc minunat.
B: vom înceta să ne plângem de milă. Nu e foarte atrăgător.
C: vom face planuri de viitor. De acord?
- Desigur. - Bine.
Va urma.
- Bună dimineața. - A plecat.
- Poftim? - A plecat.
Eu dormeam încă, dar a văzut-o Oberoi plecând.
- Peter? - Ce vrei?
- A plecat. - Cine?
A plecat?
Unde?
Nu știau. Au spus doar că uneori pleacă o vreme.
A lăsat micul dejun la ușă.
Lucrez la o nouă nuvelă. Am scris sfârșitul, dar nu știu cum începe.
Citește-ne ce ai scris până acum.
"'Orice s-ar întâmpla, vreau să rămânem prieteni', spuse ea.
A privit-o în ochi. 'Îți promit că nu-ți voi fi prieten.
Indiferent ce s-ar întâmpla. Vocea ei tremură.
'Dacă ne-o tragem, mă voi simți oribil mâine."Bine, ' spuse el.
I-a ridicat cămașă peste cap. 'Te iubesc, ' spuse ea.
'Nu am vrut să te rănesc. El dădu din cap: 'Nu-mi pasă.
Nu voia să se ducă în Italia." Cum vi se pare? E bine?
Da. Mi-e greu să apreciez sfârșitul fără să cunosc restul poveștii.
- Îmi place cât de dur ești. - Personajele sunt...
Mulțumesc.
CASĂ DE BILETE
Uite trenul nostru.
Repede!
Valizele tatei nu vor mai ajunge!
LĂNCIERUL BENGALEZ
Bună dimineața. Whitman? Biletele la control, vă rog.
- Bun venit la bord. - Mulțumesc.
Limonadă?
De ce nu?
Vrei să-l păstrezi pe al meu?
Mai bine le păstrezi tu.
Haideți să bem ceva și să fumăm.