Traducerea și adaptarea Eugen Roșu
Bună seara, fata mamii!
Bună seara, mamă!
Mă bucur că ai venit mai devreme.
Prea devreme.
Lasă-mă, te rog! Sunt obosită.
Nu-mi vine să cred.
Ultimul elev a plecat acum trei ore.
Aș putea să știu pe unde ai umblat până acum?
Mămă, te rog.
Ba nu. Nu te las până nu-mi spui!
Am fost să mă plimb. E bine?
Am stat opt ore în colivia mea, eram obosită și am vrut să iau puțin aer.
- Trei ore? - Exact.
Minunat.
Exact cum mi-am imaginat.
Unde este libretul de economii?
10.000 de șilingi!
Spune-mi, te-ai țăcănit?
Unde mi-e costumul gri de toamnă?
Habar n-am.
Dă-mi-o înapoi!
Scârbă!
{y:i}Îmi amintesc bine talk show-ul acela.
{y:i}Tipul era un susținător {y:i}al stăpânilor de câini.
{y:i}Ai câinilor care se bat pe stradă.
{y:i}Prostii.
{y:i}Nenorocitul vehicula ideea că femeile {y:i}sunt inferioare bărbaților.
{y:i}Baliverne.
{y:i}Dacă-mi dați voie să spun și eu ceva...
{y:i}Ți-a cerut cineva părerea?
Ți-aș tăia mâinile.
Să-ți bați propria mamă!
Bluza era oricum prea țipătoare.
La vârsta ta, ar trebui să știi ce ți se potrivește.
Încetează, vaco!
Nu te-a ruinat destul?
- Aș vrea... - Ce?
N-ai curajul s-o spui?
Nu te mai osteni! Știu ce vrei să spui.
Puteam să fac atac de cord din cauza emoției.
Dacă asta vrei, continuă!
Mamă, încetează! Nu știi ce vorbești.
Mi-ai smuls părul aici.
Și aici.
Îmi pare rău.
Dar de ce te porți așa?
Tu de ce te porți așa?
Îmi pare rău. Zău, îmi pare rău.
Lasă-mă să mă uit!
Nu face nimic.
Așa este. Suntem o familie temperamentală.
Haide, nu mai plânge!
Pun de cafea.
Bem o ceașcă împreună. Bine?
{y:i}Nimic nu-i de pomană {y:i}pe lumea asta.
{y:i}N-ai decât să dai mai multe {y:i}lecții particulare.
{y:i}Orgoliul tău n-ar trebui să ne {y:i}împiedice să cumpărăm apartamentul.
{y:i}Aici, n-ai cum mă contrazice.
Stai liniștită, am plătit de mult rata pe luna asta.
Oricum, rochia costă numai 6.500 de șilingi.
Mâine, plătesc restul.
Nu înțeleg...
...de ce, în situația ta, te machezi atâta...
și arunci banii...
pe o bluză care, oricum, se va demoda repede.
Am purtat ani de zile rochia aia. Croiala era prea clasică.
Nu se demodează niciodată.
Dacă nu mă înșel,
ai avut și tu una la fel. Mai ții minte?
Ai visat.
Ți-ai cumpărat-o de la un magazin de lux. Era impecabil finisată.
Ar fi rezistat o veșnicie.
Mai ții lumina aprinsă?
Chiar te-au enervat astăzi?
Nu mai mult ca de obicei.
Ai lucrat și cu micuța Schober? Nu este rândul ei vinerea?
Deci?
Nu-i lipsită de talent.
Îi place în mod deosebit Schubert.
Nu uita, Schubert este domeniul tău!
Nu tu hotărăști.
Nu ești în măsură să judeci, care este domeniul meu muzical.
Dacă vrei ca elevii să facă în locul tău carieră...
Nu trebuie să te depășească nimeni, fata mamii.
Nu fii fraieră!
Nu-ți fă probleme, mamă.
P I A N I S T A
Folosește puțin pedala, nu strică.
Nu-i suficient doar să ridici piciorul.
Nota nu ține mai mult decât este scrisă.
Și nu ține mai mult decât este apăsată.
După un roman de Elfriede Jelinek
{y:i}Câinii latră,
{y:i}Își zornăie lanțurile.
{y:i}Oamenii dorm
{y:i}La ei în pat.
Nu auzi ce frig s-a lăsat?
Sau nu te interesează?
Și încă.
Muzica nu este pur descriptivă.
Și nu este înmuiată de indiferență și sentimentalism.
Și încă.
Înțelegi?
{y:i}Câinii latră
{y:i}Își zornăie lanțurile.
{y:i}Oamenii dorm
{y:i}În paturile lor.
O notă greșită la Beethoven, e mai bună decât o interpretare proastă.
Interpretezi numai fraze.
Neglijezi structura și distrugi sonata.
Reia de la începutul paginii.
Presupun că ați venit pentru recital.
Dați-mi voie să mă prezint...
Doamnă profesoară, vă rog, intrați!
Bună, tanti.
Și mama dumitale. Bună seara!
L-ați cunoscut pe nepotul meu?
Voiam să mă prezint. Mă numesc Walter Klemmer.
Cu riscul de a părea prozaică,
după această mostră de hrană spirituală de calitate
am organizat, pe timpul antractului, un bufet
pentru a-i sprijini pe artiști
și, sper, pentru plăcerea dumneavoastră.
Pe aici.
Soțul meu este foarte pretențios.
Tanti, scuză-mă.
Iartă-mă că te intrerup, dar nu mai pot să aștept.
Sper că nu înrăznesc prea mult dacă sărut mâna...
care l-a interpretat astfel pe Bach.
E suficient.
Unde ai găsit un entuziasm atât de demodat?
Mă bucur că tradiția recitalurilor continuă.
Practic, dispăru-se cu totul.
Întâi dispar maeștrii, apoi, muzica lor.
Astăzi, lumea nu mai ascultă decât muzică pop sau rock.
Ai dreptate. Nu mai există familii ca aceasta.
Generații de laringologi
s-au străduit să cânte ultimele cvartete ale lui Beethoven.
Acum, în cel mai bun caz, cadrele universitare
țopăie pe ritmul trompetelor lui Bruckner.
E o copilărie să-l disprețuiești pe Bruckner,
domnule... Klemmer?
Spune-mi, ce te îndeamnă să vorbești despre muzică la o vârstă așa de fragedă?
Mătușa dumitale spune că ai studiat...
La tensiune joasă, doamnă profesoară, la tensiune joasă.
A fost fabricată, între 1620 și 1630, de Marcel Pichler...
...din Hallein. O piesă rară.
Se cântă la ea...
...ca la violoncel.
I se mai zice violă cu coadă sau cvinton.
Am descoperit de curând o pictură care ilustra perfect acest instrument.
Nu tipul acesta. Vreau să spun, chiar acest instrument.
Tabloul înfățișa un concert de viola da gamba...
la curtea ducelui Augustus von Braunschweig-Wolfenbuttel.
- Vreți să vă arăt ceva? - Vă rog.
Fascinant.
Uitați-vă la ei!
Dau o reprezentație în beneficiul celor bolnavi?
Ai citit ce a scris Adorno
despre Fantezia în do major a lui Schumann?
Vorbește despre decadența acestuia.
Nu atunci și-a pierdut Schumann mințile, ci puțin mai devreme.
Cu o fracțiune mai devreme.
Știa că o să-și piardă mințile.
Lucrul acesta îl tortura, dar s-a agățat de viață pentru ultima oară.
Era conștient de ce însemna să te pierzi...
mai înainte de a fi complet părăsit.
Se spune că sunteți o profesoară bună.
Mulțumesc.
Vorbiți despre lucruri, de parcă acestea v-ar aparține.
Mai rar așa ceva.
Și cred că le cunoașteți.
Schubert și Schumann sunt preferații mei, asta-i tot.
De când a murit tata complet nebun la azilul Steinhof,
nu mi-e greu să vorbesc despre crepusculul minții, ce zici?
Dacă nu vreți să mâncați nimic,
poate, totuși, ați dori să beți ceva?
Bine, du-te!
Încerc să mă fofilez.
Mă plictisește îngrozitor Dr. Blonsky cu instrumentul lui obositor.
Mi se pare mie
sau Klemmer ăsta, cum l-o chema, e un pisălog?
Walter studiază la Politehnică.
Dar muzicalitatea sa ține pasul cu tehnologia
și o să înțelegeți acest lucru, când îl veți asculta.
Poftim, Walter.
Unchiul meu exagerează cu neobrăzare.
După interpretarea doamnei profesoare, mă simt un diletant.
Intenționam să vă cânt Opus 33b de Schönberg
așa că dacă mai greșeam vreo notă, nu se băga de seamă.
Nu-i de glumă, știu.
Dar o discuție pe tema nebuniei lui Schubert și Schumann
m-a impresionat profund.
M-am hotărât să-l schimb pe Schönberg
cu o piesă de Schubert, favorita mea:
Scherzoul Sonatei în La Major.
{y:i}"...Visând la lipsurile lor, {y:i}îndestulați din nou cu binele și răul"
{y:i}"A doua zi dimineața, {y:i}și-au luat cu toții zborul."
Iar aici, se transformă în ironie.
Re... re... re...
{y:i}"Ei și? Ei și?"
{y:i}"Au avut plăcerea."
Aceasta este îndărătnicia unei clase de mijloc împăcată cu sine.
{y:i}"Și speră că ce au lăsat în urmă"
{y:i}"Ar putea să-i aștepte {y:i}pe pernă."
Doamnă profesoară, vă rog să mă scuzați!
Putem sta puțin de vorbă?
Vă rog.
Anna mi-a spus că s-ar putea să n-o luați să cânte la aniversare.
I-am spus că un solist are nevoie de mai mult decât de talent.
Nu exersează destul?
Doar ea vă poate spune.
Muncește opt ore pe zi.
Rezultatele contează, nu orele de muncă.
Pentru ea, muzica e totul. Uitați-vă la ea!
Schubert nu-i o plimbare prin parc.
N-am spus că n-ai să cânți.
O să vedem, poate îl acompaniezi pe solistul vocal.
Scuzați-mă, am repetiție. La revedere!
Doamna profesoară are dreptate.
Dacă nu te dedici total, n-ai să ajungi nicăieri!
Șterge-ți nasul! Nu vezi cum arăți?
Mama dvs vrea s-o sunați.
Abia am sosit.
Nu știu. Cel puțin trei ore.
Nu! Mamă, te rog.
În acest caz, am să iau un taxi.
Nu sunt copil.
Trebuie să închid.
Am putea cânta trilul la fel? Am să încep cu nota cea mai de sus.
{y:i}"Latră-mă, câine de pază,"
{y:i}"Nu mă lăsa să mă odihnesc {y:i}în timpul orelor de somn!
"Am ajuns la capătul viselor."
"Ce am să fac printre somnoroși?"
"Am ajuns la capătul viselor."
"Ce am să fac printre somnoroși?"
Iertați-mă că vă deranjez!
Ce dorești?
Doamna profesoară Kohut?
Ce dorești?
Nimănui nu-i este îngăduit să întrerupă lecțiile la Conservator.
Îmi cer scuze. Îmi pare foarte rău,
dar am vrut să vă întreb pe dvs, nu pe altcineva.
Ce?
Despre examenul de admitere. Vreau să mă înscriu la clasa dvs.
Mă onorează, tinere.
Sper că această întrerupere
nu a avut intenția să stârnească interesul pe care talentul dumitale nu-l merită.
Se găsesc formulare la Secretariat.
Etajul unu, camera 11.
Te rog să ne scuzi, avem treabă! La revedere!
Continuă!
Mai departe!
"Cum a despicat furtuna"
"Haina boltei, cenușie."
"Norii au pornit la luptă,
"Și se-nvârtoșează-ntruna."
- Dl Walter Klemmer? - Da, eu sunt.
Vă rog...
Programul dumneavoastră este ceva mai dificil.
Cu ce doriți să începeți?
Cum preferați.
Dnă profesoară, dl Klemmer vrea să se înscrie la clasa dumitale;
ce piesă dorești să asculți mai întâi?
N-are importanță. Prima de pe listă.
Începeți.
Cum a fost?
Incredibil de bine.
Zău, nu, nu cred că a fost prea rău.
A scris doar "lecții particulare".
Cu atât mai remarcabil.
Nu știu cât de în serios ia ingineria,
dar, bravo, pentru cineva a cărui prioritate nu este pianul.
E uimitor.
Sunt de acord. Are într-adevăr talent.
Doamnelor? Domnilor?
- Votez pentru. - Da, și eu.
Fără dubii.
Dumneata ce spui?
Părerea dumitale contează cel mai mult. A ținut să intre la clasa dumitale.
După o asemenea euforie, e greu să-ți manifești rezerva.
Nu-mi rămâne decât să mă alătur enuziasmului dvs.
E limpede că nu-i lipsește talentul, dar mă întreb,
vă întreb și pe dvs, ce așteaptă de la noi?
E prea în vârstă, pentru o carieră profesională.
Acceptându-l, am refuza un student mai motivat.
Și, sinceră să fiu, găsesc suspect cabotismul său. Ba, chiar deranjant.
Nu înțeleg ce vrei să spui, Erika.
La andantino nu există cabotism, așa cum spui tu.
Se știe că părerile noastre despre Schubert diferă.
Te rog, să nu pierdem vremea. Ne așteaptă 20 de persoane.
Nu sunt în măsură să nutresc temperamentul artistic
sau virtuozitatea dlui Klemmer.
{y:i}Erika, masa-i gata!
Vin, mamă!
Ia loc, aduc sosul.
Pot să închid televizorul?
Dacă te deranjează.
Nu-ți place?
Sunt frântă.
Se vede.
Audierile sunt chiar atât de obositoare?
Chiar plictisitoare.
Și asta te obosește.
Ce-ai pățit?
- Adică? - Uite!
De asta nu ești în apele tale?
Fii mai atentă.
Nu-i prea apentisant.
{y:i}"Iapă în călduri, caut {y:i}cu înflăcărare armăsar de succes,
{y:i}"pentru sărituri și dresaj."
{y:i}"Lungimea minimă, 20 cm."
Bună ziua, dle Naprawnik.
Cine-i gagica?
Profesoara mea de pian.
Nu ridica prea mult planul interior.
Știi unde este melodia?
Sună ca un parbriz murdar de noroi.
Probabil din cauza imaginilor din mintea dumitale.
Trebuie să te apropii de Bach, de Beethoven și de ceilalți.
Ce te-a îndemnat să studiezi muzica?
Fărâma de talent? Te asigur că nu merită.
Du-te și cântă într-o trupă de streaperi
și nu-mi mai pierde vremea.
Ce e?
- Îmi pare rău. - Pentru ce?
Pentru ce s-a întâmplat mai devreme... La magazinul de reviste și ziare.
De ce?
De ce îți pare rău?
Pentru ce?
Nu merge așa.
Nu-i suficient să-ți pară rău, dacă nu știi de ce.
Îți pare rău pentru că ești un porc?
Sau pentru că prietenii tău sunt niște porci.
Sau pentru că toate femeile sunt niște târfe, că te fac pe tine porc?
Sau, pur și simplu, pentru că ai fost prins.
Lecția s-a terminat.
Să vină mama ta la mine!
Poate ne lămurește ea.
Deci?
De ce-ți pare rău?
Ascult.
Tăcerea te acuză.
Ne vedem data viitoare, împreună cu mama dumitale!
Acum, te rog, pleacă.
Am nevoie de pauză, să-mi revin.
La revedere
De data aceasta, am așteptat să răspundeți.
Recreația nu s-a terminat.
Iar lecția încă n-a început.
Pot să-mi scot partiturile, cât timp aștept?
Știi ca am votat împotriva dumitale?
Nu cred că te interesează prea mult muzica,
cât mai ales gloria care ți-ar aduce-o.
Știți că nu e adevărat.
Chiar dacă ar fi adevărat,
era ceve rușinos?
Da.
Ce ai adus?
Ar trebui să uiți de Schubert.
- Schönberg e totul... - M-am luptat să-ți câștig atenția, Erika.
Dă-mi o șansă.
Știu că nu ești atât de impasibilă pe cât pari.
Mi-am neglijat studiile din cauza dumitale.
Ăsta-i adevărul!
Poate crezi că e ridicol,
dar de la recitalul de la Blonsky,
mi-ai rămas întipărită în minte ca piulița pe șurub.
Iartă-mă că sunt atât de tehnic.
Nu m-am gândit niciodată să studiez la Conservator.
Nu mai minți, nu ține!
Nu mint.
Pentru data viitoare, găsește manuscrisul la Opus 19.
Să stăm de vorbă, mai întâi!
Nu văd ce rost ar avea.
Nu mai sta proțăpit acolo! Ia loc și începe!
E ultima lecție pe ziua de azi?
Te rog.
Prefă-te că ai o migrenă, ceva!
E atât de frumos afară.
Cântă, sau migrena mea va pune capăt acestei lecții.
Sigur am să vin târziu.
Astăzi e prima repetiție cu Mendelssohn.
Așa că, să nu mai suni din 5 în 5 minute. E jenant.
Vine Viora de la Filarmonică. O să creadă că sunt o puștoaică.
Ai priceput?
Dacă se face târziu, ia un taxi.
Da, mamă.
Ador să mint din dragoste. Mă bucur pentru tine.
Dacă sună după 22,00, să nu-i răspunzi. Da?
Cu plăcere.
Bună seara, la telefon e dna Kohut.
Pot să vorbesc cu fiica mea?
Ce s-a întâmplat?
Ce dr...?
Rahat!
Stai!
Stai așa, nenorocito!
Ai înnebunit, ce-ai?
Taică-tu a murit azi după-amiază.
Mai ales, fi calmă.
A fost nepoliticos din partea ta!
Gândește-te la urmări.
Ce onoare să vă avem printre noi!
Poți să ne spui ce ai pățit?
Nu te mai smiorcăi! Ce s-a întâmplat?
Am diaree.
Ce e, te-ai speriat?
Un pianist trebuie să aibă nervii tari.
- Cum să mai cânt după... - Nu exagera!
Mai bine urcăm.
Nu fi prostuță!
Nu te mușcă nimeni. E o repetiție.
Te-am supraestimat?
"Câinii latră,"
"Își zornăie lanțurile."
"Oamenii dorm"
"În paturile lor,"
"Visând la lipsuri,
"Îndestulați cu binele și răul."
"De ce evit drumurile"
"Bătute de alții,"
"Să caut cărările ascunse"
"Printre stâncile troienite?"
"Să caut cărările ascunse"
"Printre stâncile troienite?"
"Și totuși, nu mă-ncumet"
"Să fug de tovarășii mei."
"Ce e dorința asta năroadă"
"Ce mă poartă spre sălbăticie?"
Mă crezi lipsit de sensibilitate și, într-adevăr, pot fi superficial.
Vezi, recunosc.
Dar să-mi spui să-l uit pe Schubert, a fost nedrept.
Dimpotrivă.
Sunt zile, cum a fost cea după prima noastră lecție, când...
Mi se face rău când văd sânge. Du-te tu la ea...
Apăr-o cu vitejie!
- Ce s-a întâmplat? - Dă-mi voie.
Cheamă un doctor.
Nu vă zgâiți. N-aveți ce vedea. Treceți pe hol!
Haide.
Așteaptă.
De ce?
Așteaptă!
Dacă nu încetezi imediat, plec!
Uită-te la mine, nu la penis.
Taci!
Nu te mișca, altminteri plec.
Te iubesc.
Nimeni n-are...
Dacă nu taci, o să termini singur totul.
De ce îmi faci rău?
Nu pot să mă mai țin.
Am spus, taci!
Continuă. Vino!
Gata. Îmi dau drumul.
Continuă. Nu te opri!
Am să scriu pe hârtie ce ai voie să-mi faci.
Toate dorințele mele, ca să le citești când poftești.
Nu vrei așa?
Nu mă poți lăsa așa.
Vino.
Nu mai simt nevoia s-o ating.
Te rog, continuă!
Exclus!
Ia mâna, dle Klemmer!
Sau nu ne mai vedem niciodată.
Mi-e silă de ce faci aici.
Și mă doare!
Te compătimesc.
Încetează.
Nu fii prost. Strici tot.
N-am să te mai ating.
Nu vreau decât să stai ca acum, asta-i tot.
Cu fața la mine!
N-o băga înăumtru!
Nu sunt eu prostul.
Tu ești.
Ar trebui să știi ce-i poți oferi unui bărbat.
- Târfă! - Gura!
Mă joc cu plăcere, dar regulile să fie aceleași pentru toți.
Dacă-ți închipui că...
Așteaptă, Erika!
Promit, nu mă mai mișc.
Nu mai scot o vorbă.
Ai să primești instrucțiunile mele.
Printr-o scrisoare.
Sau față-n față. Sau poate la telefon.
Acum, poți s-o bagi înăuntru.
Cu fața la mine.
Ce zici de un zâmbet?
Haide.
Nu fii atât de sobră, frumoasă domniță!
Data viitoare, o s-o facem mai bine. Îți promit.
Repetiția e mama învățăturii!
În cel puțin două luni, fără să garantez o refacere completă.
E înfiorător.
Și chiar era bună. Avea nerv.
A cântat incredibil ieri. Deși era cât pe-aci să nu poată veni.
Liniștiți-vă! N-o ajutați cu nimic pe Anna,
dacă izbucniți așa.
Pentru moment, trebuie să așteptăm.
Nu trebuie să-și neglijeze mâna stângă.
A fost mereu punctul ei slab.
În plus, va rămâne cu semne toată viață.
Vă dați seama? O pianistă cu mâna sluțită.
Nu e o frumusețe. Singura ei calitate
a fost talentul.
Pentru asta am sacrificat totul.
Ea a sacrificat totul.
Poftim?
Ași spus "am sacrificat". Doar Anna a sacrificat totul.
Da, desigur.
Cine o fi făcut una ca asta?
Poliția spune că de vină ar fi un alt student
care a facut-o din invidie.
Vă imaginați una ca asta?
Atâta răutate?
A fost o singuratică. Rar își făcea prieteni.
O să-l descopere pe vinovat.
Merită să i se taie mâinile.
Trebuie să intru la ore. Acum, vă rog să plecați.
Spuneți-i Annei că e bine venită să mă viziteze, când se va face bine.
Amintiți-i să lucreze cu mâna stângă.
Am să-i spun. Vă mulțumesc foarte mult.
O să treacă pe aici. Vă admiră atât de mult!
Curaj, dnă Schober.
Cine are s-o înlocuiască pe Anna la concert?
Nimeni.
Nici un student n-ar putea să se pregătească atât de repede.
De dragul solistului, m-au rugat pe mine să-l acompaniez.
Foarte bine. Anna va fi încântată.
Oprește!
Ia-o de la capăt!
Ignori dinamica. Ce scrie acolo?
- "Piano". - Exact. Și pe urmă?
"Fortepiano".
Și apoi?
"Pianissimo".
Și "diminuendo"
și "mezzoforte, forte",
"fortissimo, sforzatissimo".
La Schubert dinamica variază de la țipăt la șoaptă, nu de la tare la încet.
Anarhia nu-i punctul tău forte. De ce nu ții pasul cu Clementi?
Schubert era în drepturile sale. Știai asta?
Cu înfățișarea ta, nimic nu te va putea răni.
De ce nărui tot ce ar fi putut să ne unească?
- Manierismul nu este... - De ce nu pot să te privesc?
Pentru că dacă aș face-o n-aș rezista ispitei să te sărut pe gât.
Am voie să te sărut pe gât, Erika?
Să-ți aduc un pahar cu apă?
Mulțumesc.
Când să te mai sun?
Vorbim la telefon.
Să mergem la țară, la sfârșit de săptămână! Doar noi doi.
Nu pot, ies cu mama.
Contramandează.
Las-o pe mama. Gândește-te la noi.
Trebuie să recuperăm timpul pierdut.
Cine vorbește? Să recuperez timpul pierdut?
Iubito, nu te mai gândi la alții,
la mama ta, la scrupulele tale...
Vorbești de anarhie, dar îți sacrifici iubirea pentru mama ta.
Doamnă profesoară, implică-te! Lasă-te o dată în voia sentimentelor.
Ești ca o lipitoare.
Tușești pentru că ești prea încordată.
N-am sentimente. Să-ți intre bine în cap!
Dacă vor exista vreodată, nu-mi vor înfrânge inteligența.
Te iubesc. Nu fi atât de lașă!
Mi-ai scris cu aceeași lașitate?
Nu pune mâna!
Nu acum.
Vreau s-o citești când vei fi singur.
Acum, treci la Schubert.
Atât poți să faci în încăperea asta.
"Piano".
Brahms ar spune:
"Con intimissimo sentimento." (Cu mai multă trăire)
Ești nebun? Ce cauți aici?
Te-am urmărit.
Am spus că vorbim la telefon. Dai bir cu fugiții.
Să te înnebunesc?
Să mergem undeva, unde putem vorbin în liniște!
Ai citit scrisoarea?
Nu vreau nici o scrisoare. Vreau să stăm de vorbă.
Te sfătuiesc să pleci imediat.
Nu hăitui femeia pe care pretinzi că o iubești!
Chiar și la vârsta asta ar trebui să știi.
Dacă-mi prețuiești afecțiunea, pleacă.
Te sun mâine să stabilum o dată. De acord?
- Scoate-ți pălăria! - Poftim?
Bună seara, doamnă.
Am ceva de discutat cu dl Klemmer.
Adică?
Nu te deranjăm. Vom discuta la mine în cameră.
Intră.
Mă scuzați.
Dacă îndrăznești să intri, o să-ți pară rău.
Nu avem nimic de mâncare. Nu mă așteptam la musafiri.
Nu vă deranjați, am mâncat deja.
Mai întâi, citește scrisorea.
- O mai ai? - Da.
Atunci, citește-o acum, te rog!
Vrei să mă distrugi?
Ți-am spus că nu vreau să citesc nici o scrisoare.
Suntem amândoi aici.
Suntem făcuți din carne și sânge.
Nu-ți fie teamă!
Nu mi-e. Fac ce poftești, dar, mai întâi, citește scrisoarea!
De aceea am baricadat ușa?
S-ar putea.
Te rog!
Nu știu cât mai rezist să particip la acest joc.
E greu.
Așează-te acolo, te rog!
"Dimpotrivă, dacă vrei, leagă-mă cu sfoara, te rog."
"Strânge cureaua la cel puțin două-trei găuri."
"Cu cât e mai strânsă, cu atât mai bine."
"Apoi, pune-mi căluș niște ciorapi pe care-i am pregătiți."
"Îndeasă-i cât mai bine, să nu pot..."
"scoate un sunet."
"Apoi, scoate-mi călușul, te rog,"
"și așează-te în fața mea"
"și trage-mi una în stomac,"
"să mă obligi să-ți bag limba în dos."
E ceva serios?
Îți bați joc de mine, nu?
Vrei să-ți ard o palmă?
"Căci asta-i dorința mea cea mai mare."
"Cu mâinile și picioarele strâns legate la spate"
"și să stau cu ușa de la camera de lângă cea a mamei mele, încuiată,"
"să nu poată intra și să rămână afară"
"până a două zi în zori."
"Nu te preocupa de mana, ea e problema mea."
"Ia toate cheile de la apartament cu tine."
"Nu lăsa nici măcar una aici."
De ce îți deschizi sufletul mie?
Poate binevoiești să-ți deschizi gura cultivată
și-mi explici rahatul ăsta.
"Dacă mă prinzi că-ți nesocotesc vreo poruncă,"
"lovește-mă, te rog,"
"chiar și un dos de palmă peste față."
"Întreabă-mă de ce nu strig la mama,"
"sau de ce nu ripostez."
"Mai ales, spune lucruri ca acestea,"
"încât să-mi dau seama cât de neajutorată sunt."
{y:i}Ce se întâmplă acolo?
{y:i}Deschideți! {y:i}Dați dulapul la o parte!
Nu vrei s-o lași să intre?
Nu vrei să te pocnesc de față cu ea?
Liniștește-te! Taci și uită-te la televizor!
Deschide sau o să-ți pară rău!
Nu mai bate câmpii!
Incredibil!
N-ai pic de decență?
Dai buzna așa, în casa omului.
Câtă impertinență!
Ești furios pe mine?
Sper că nu.
Știu, nu-i prea bine scrisă.
Sunt pianistă, nu poetă.
La urma urmelor, iubirea se clădește pe banalități.
Mai gândește-te. Ai numărul meu de telefon.
După cum ți-am spus, vreau ce vrei și tu.
Am de toate.
Dar nu pot să aștept până mâine.
Nu vorbești cu mine?
Te desgust?
Nu-i necesar.
De ani de zile am simțit nevoia să fiu bătută.
Te-am așteptat, știi?
Tot ce am scris nu e o glumă. Știi asta.
De acum, tu poruncești.
De acum, tu alegi cu ce să mă îmbrac.
Ce culoare preferi? Nu mi-ai spus până acum.
Nu vorbești cu mine? Ești supărat.
Spune ceva.
Erika, ești bolnavă.
Trebuie să te tratezi.
Dacă vrei să mă lovești, fă-o.
Nu vreau să-mi pătez mâinile.
Nimeni nu te va atinge, nici cu mănușa.
Jur că te iubesc.
Habar n-ai ce înseamnă asta.
Dar acum, mă desguști.
Drace.
{y:i}...au fost aduși în America de Nord {y:i}de spanioli.
{y:i}Lăsați să hoinărească liberi, {y:i}s-au transformat în vestiții mustangi.
{y:i}Astăzi, cel mai fidel prieten {y:i}al cowboy-ului este "quarter horse".
{y:i}Foarte rapid pe distanțe scurte {y:i}și foarte rezistent...
N-ai pic de rușine.
Ce ați făcut?
Mai e la tine în cameră?
Nu m-ar mira.
Nu mă mai surprinde nimic.
Dar poți să faci ce vrei.
La vârsta ta.
Dumnezeule.
După atâtea sacrificii!
Asta o să-ți fie răsplata.
O s-o ții tot așa.
N-ai decât să deschizi și un bordel aici.
Cui îi pasă de părerea vecinilor.
Ca întotdeauna, faci numai ce-ți place!
Te iubesc.
Încetează! Ai înnebunit?
Nu fii scârboasă, ți-ai pierdut mințile?
Taci! Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Dar acum, încetează!
Ești nebună!
Ești nebună de legat!
Acum, culcă-te!
Ai nevoie de toată energia.
Chiar dacă ții doar locul cuiva, trebuie să fi pregătită.
Nu știi cine poate fi în sală.
Ți-am văzut părul de pe sex.
Walter, putem sta puțin de vorbă?
Te caută cineva.
E sora ta mai mică?
Nu fugi, vine!
- Ce vrei? - Să vorbesc cu tine.
Te ascult.
Aici nu pot.
Acolo.
Cum ai dat de mine?
Acolo.
Intră!
Iartă-mă pentru scrisoare.
Sunt o proastă. N-ar fi trebuit să fiu atât de sinceră cu tine.
Cum ți-am spus, trebuia să fi stat mai întâi de vorbă.
Iartă-mă!
Ce faci?
Încetează! Ritică-te!
Vino.
Urcă-te pe mine.
- Mă dorești, nu-i așa? - Ești nebună.
Haide! Te iubesc.
N-am scris nimic din ce nu-ți dorești.
Spune-mi ce vrei, de acord?
Poate intră cineva. Ești caraghioasă.
Ridică-te!
Ia mână! Lasă-mă pe mine!
Lasă-mă pe mine, ți-am spus.
Nu pot aici.
Încetează! Nu aici.
- Nu-i nimic. - Nu pot aici.
Știu că vrei să ne protejezi,
dar nu-mi pasă dacă ne surprinde cineva. Nu-mi pasă.
Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Haide!
Trebuie să mă ajuți.
- Nu-mi vine să cred. - Îmi pare rău.
Nu te uita!
Cred că îți fac scârbă.
- Nici o femeie n-a vomitat până acum. - Iartă-mă!
N-am știut că o să se întâmple.
M-am curățat.
Acum sunt complet curată.
Ca un prunc.
Și pe dinăuntru și pe dinafară.
Datorită ție, iubitule.
Îți place să-ți spun "iubitule"?
E cât se poate de minunat.
Trebuie să ai răbdare.
Îți spun cum vrei, ne vom juca ce vrei tu.
Știi că puți?
Îmi pare rău, dar puți prea tare. Nimeni n-o să se apropie de tine.
Mai bine ai pleca din oraș, până n-ajungi să puți și mai tare.
Ar trebui să-ți clatești mai des gura,
nu numai după ce ejaculez.
Cine e?
{y:i}Deschide.
{y:i}- Deschide imediat! - Ce vrei?
{y:i}Ți-am spus să deschizi!
Mai încet! Scoli toată clădirea.
Îți deschid acum.
Să nu mai faci așa, da?
- Ce să fac? - Taci, vaca dracului!
Chiar atunci,
am venit la tine sub fereastră
și m-am masturbat. Asta ai vrut, nu?
Vrei s-o... Nu-i așa?
Ești o femeie josnică, o perversă.
Vrei să-i contanimezi cu boala ta de cap pe toți, nu-i așa?
- Pe mine, nu! - Îmi cer scuze.
Fac ceva pe scuzele tale!
Nu ți-a ajuns noaptea trecută?
Vrei să-ți faci un obicei? Să vii să te culci cu ea.
Mergeți înapoi la culcare!
Walter, te rog.
- Ieși! - Pleacă, imediat!
Nu-i cum ți-ai imaginat?
Mai vedem noi.
Poliția o să pună capăt la toate astea.
N-am treabă cu dumneavoastră.
Fă abstracție de mama ta.
Avem timp destul. O noapte întreagă.
S-o luăm de unde am rămas.
Așa ți-ai inchipuit că se vor desfășura lucrurile?
Atunci, cum?
Ai să regreți.
Crezi că dacă suntem femei, scapi atât de ușor?
Dă-mi drumul!
E incredibil.
În sfârșit, ușa asta are cheie.
Deschide!
Ce-ar fi să faci cheie și la ușa fetei dumitale?
Ar fi o soluție.
"Cât despre mama, nu te preocupa de ea." Da?
Te-am citat exact?
"Dă-mi cât mai multe palme, iubitule"
"Lovește-mă tare..." Ba nu.
"Lovește-mă peste față, lovește-mă cât poți de tare!"
La porunca dvs, stimată doamnă.
Asta vrei?
Te rog, nu mai da!
Ce urmează?
Nu așa. Încetează, te rog!
{y:i}Ce-i faci?
- Taci, c-o omor! - Criminalule!
Încetează.
- Unde-i apa? - În bucătărie.
Să nu crezi că mă faci să plec...
doar expunându-ți corpul lamentabil.
Știi, Erika...
Îmi dau seama că ce fac nu-i în favoarea mea.
Dar dacă ești cinstită, vei recunoaște că porți o parte din vină.
Zău, așa e...
Da sau ba?
Da.
Am dreptate?
Da, Walter.
{y:i}- Ai pățit ceva? - Nu, mulțumesc.
Nu-i poți cere unui bărbat să plece și tu să te refugiezi pe gheață.
Nu peste față! Nu peste mâini!
{y:i}Criminalule!
{y:i}Nu ți-e rușine?
{y:i}Te implor să nu mai faci.
{y:i}Nu te mai atinge de fata mea!
{y:i}Las-o în pace!
{y:i}Te implor.
De ce te comporți așa?
Eu m-am calmat și tu încerci să mă păcălești.
Fii mai cooperantă, ce dracu'.
Mi-ar plăcea să mă joc, dna profesoară.
Dar nu dacă ne jucăm doar după regulile tale.
Nu poți da năvală în sufletul omului, și apoi să-l alungi.
Fii drăguță cu mine, te rog.
Nu poți să mă lași să plec, așa, pur și simplu.
Nu mai fă, te rog.
Trebuie să mă lași puțin.
Nu poți să mă lași doar pe mine.
Iubește-mă, te rog.
Vrei să spui, că ar trebui să plec?
Ți-aș fi recunoscător dacă n-ai spune la nimeni.
Oricum, ar fi spre binele tău.
Nu poți umili un om astfel și...
Nu se poate.
Te simți bine?
Ai nevoie de ceva?
Da?
Știi, dragostea nu-i totul.
La revedere!
{y:i}A plecat, Erika?
{y:i}Vorbește! A plecat?
{y:i}Deschide ușa!
{y:i}Ce s-a întâmplat?
Pentru Dumnezeu, spune-mi ceva!
O, Doamne, fata mamii!
În ce hal arăți!
Ce ți-a făcut nenorocitul ăla?
Grăbește-te, pierdem tramvaiul.
Vin. Doar să beau un pahar cu apă.
Nu mai fii așa nervoasă.
Ții doar locul cuiva.
- Bună seara, dna profesoară. - Bună seara, Fritz.
Aștept cu nerăbdare concertul dumneavoastră cu Schubert.
Mai bine mă duc la locul meu. Începe peste opt nimute.
Urc cu tine.
Bună seara. Mă bucur să vă văd aici.
Ce ziceți de convalescenta noastră? Și-a făcut curaj.
A insistat să vină astă-seară. Să vă audă interpretând.
Cum te mai simți?
Iertați-mă. Nu m-am prezentat.
Sunt dna Schober. Ea este fiica mea, Anna.
Mama mea.
Încântată de cunoștință. Cred că sunteți foarte mândră de fiica dvs.
De ce? E doar un concert școlar.
Înlocuiește doar o elevă.
Eleva aceea este fiica mea.
Unde stați?
Nu departe de noi.
E târziu. Mai bine mergem. Vă însoțesc?
Vii, Anna?
Ne vedem mai târziu. Urc cu dna Schober. Baftă!
Audiție plăcută, mamă.
la revedere, mi-a făcut plăcere.
Hei...
Ce surpriză plăcută!
George! Uite cine a venit!
- Dna profesoară Kohut. - Respectele mele.
Grăbește-te, Gerda. Dă-mi haina.
O iau cu mine în sală.
Bărbații ăștia mereu se grăbesc. Știți cum este.
Vă urez o seară plăcută!
Vii!
Sper să ne revedem mai târziu.
Omagiile mele, dna profesoară. Abia aștept să vă ascult.
Traducerea, adaptarea și subtitrarea Eugen Roșu